Školní 3

		            	Kronika  
  svazek 3.
	            	obecné školy v Rychnově      (32+18 str,)

str.2
			Školní rok 1936 – 1937
1. září
Začátek nového školního roku .
Zdejší obecná škola má nyní 5 definitivních postupných ročníků Poslední úprava byla  výnosem zemské školní rady  z 20. dubna 1934, č. 1A-662/1 ai 34

S koncem uplynulého školního roku  odešel z učitelského sboru  pan Karl Seiboth, který  dne 1.10. 1936 nastoupil vojenskou službu.
Nově ustanovena byla sl,.učitelka Marie Langová, def.učitelka §4 

Učitelka Marie Lang byla vod 1. 9.1930 do 28.6. 1931 na zdejší škole jako výpomoc, (viz kronika 2, str.183) Od 1.9. 1931 do 31.8.1936 působila na obecné škole v Kokoníně  a sice  do 30.9.1931 jako  výpomocná síla, do 25. 12.1935 jako čekatelka  a do 31.12.1936 jako definitivní učitelka podle §4.

Na začátku školního roku  učili tedy na zdejší škole  tito učitelé:
	1. třída		Elsa  Popek , učitelka
	2 „ „		Emil Preißler, řídící učitel
	3.  „		Marie Lang, učitelka 
	4  „		Emil Podsely , učitel
	5.  „		Emma Haas, učitelka
Margarete Eldner, čekatelka  učitelství ruč.prací,  vyučovala  ženské ruční práce  ve 3. odděleních po 3 hodinách týdně.
Odborný učitel  Rudolf Peukert ze zdejší dívčí měšťanské školy  a učitelka Marie Lang vyučovali československému jazyku  v 5. a4. třídě  po 3. hodinách týdně.
Římsko-katolické náboženství vyučoval  pan katecheta Hermann Rösler   ve všech třídách, starokatolické nábož. učil pan administrátor Johann  Gerstner  a Franz Billich, farář v Jablonci, evangelické náboženství vyučovalA. Groschwald z Jablonce po 1 hodině týdně.

		Počet žáků v jednotlivých třídách:
		1.tř.	31 chlapců	29 děvčat	= 60 dětí
		2.tř.	25	„	17  	„	   42	„
		3.tř.	20	„	19	„	   39   „
		4.tř.	21	„	19	„	   40	„
5.tř.	22	„	20	„	   42 	„
                    celkem  119	„        104	„	  223 	„          .	.	

Podle náboženského vyznání byli:	
		římští katolíci		103 chlapci	88 děvčat       =	191
		starokatolíci		    5	„	  1	„		    6
		evangelíci		    2	„	  7	„		    9
		bez vyznání		    9  	„	  8	„		   17
Od návštěvy katolického náboženství byli osvobozeni: 2 chlapci a 1 dívka
          „	         starokatolického         „      	„                1 chlapec   1 dívka
				(výnos okresní školní rady  1936. č.  )

Nepovinné předmět    československý jazyk  navštěvovali:
	ve 4. třídě	21 chl.		18 dívek 		= 39 dětí
	     5. třídě	29   „		14  „			= 34 dětí
                 celkem       41   „		32  „			=  73 „

Městskou mateř. školku  navštěvovalo 22 chlapců a  14 dívek = 36 dětí
Jako pečovatelka  byla ustanovena sl. Kamilla Schulz.
str.3
2. září
Žáci 3. až 5. třídy poslouchali dne s německé vysílání rozhlasu pro nižší stupeň.
Slavnostní zahájené školního roku:
1.	signál trubkami
2.	projev
3.	zemský škol.rada Friedrich Goldmann
4.	státní hymna

5. září
Výnosem okresní školní rady byly narozeniny  krále Petra II. z naším spojencem Jugoslávií
ve školách oslaveny  přiměřeně věku žáků. Oslavy ukončila ve všech třídách státní hymna. Dne 6. září , v den narozenin,  byla škola ozdobena prapory.

Dne 5. navštívilo cca 40 žáků  pod vedením učitelů	  Posselta , Haasové a  Langové  provedení pašijové hry v jabloneckém  městském divadle

8. září
dnešního dne v zasedání místní školní rady  bylo schváleno požádat o paralelku k 1.třídě. 

22. září
Dnes odpoledne  Lee konala přednáška s obrazy  německé komise  pro děti a mládež  pod titulem „Děti se ucházejí o tvoje srdce“ Výtěžek byl 276 Kč.

3. říjen
Děti byli poučeny o významu světového dne ochrany zvířat (dne 4.10.)

7. říjen
Podle rozhodnutí  učitelské konference byl pro školu opatřen radioaparát  „Virtuos“-systém Telefunken, k tomu ještě   reproduktor  pro 2. třídu. Cena včetně  vedení : 872 Kč. Z toho bylo 500 Kč vybráno s povolením Spořitelního a záložního spolku  z jubilejního daru  spořitelní knížky  7158. Zbytek  uhrazen z fondu učebních pomůcek obecné školy . Žáci mohou pravidelně  poslouchat  vysílání školského rozhlasu.

10.říjen
Dnes byl při vyučování žákům přiblížen portrét husitského vůdce Jana Žižky.

14. říjen
Dnes se konala komise k určení hranic obvodů měšťanských škol. Zúčastnili  zástupce úřadu, sousedních obcí, místních školních rad a vedení školy. Obce Pulečný ,Dalešice, Maršovice a Rádlo  se vyslovily pro Rychnov., kdežto s Kokonínem nebyla docílena dohoda. Rozhodne o tom vyšší instance.

27. říjen
Dnes se konala ve školách oslava   18. výročí  zřízení Československé republiky. Po básně a  projevech  a zpěvu písní  byly jednotlivé oslavy zakončeny státní hymnou.
str.4
Pak následovala společná oslava  s programem  pražského německého vysílání:
1.	fanfáry
2.	projev ministra Spiny
3.	symf.báseň Vltava
4.	hold
5.	státní hymna
Odpoledne bylo prázdno.

28. říjen
Oslavy, kterou uspořádaly místní spolky, se zúčastnili učitelé i mnoho žáků.
 Oslava byla uvedena  slavnostní mší,  během níž byla zpívána Schubertova Německá mše.  Na konci přednesli žáci státní hymnu. 
V návaznosti  na to ve slavnostně vyzdobeném  kinosále  se konala skutečná oslava. Po přednesení ouvertury  Olympia skladatel Oscheit., zahraná místními hudebníky,  pozdravil starosta  Rudolf Seidel   velké množství  účastníků . Oba německé pěvecké sbory  přednesly pod  vedením  odbor. učitele  Rudolfa Peukerta  působivě Mozartovu Bundeslied //Spolkovou 
píseň/
Na to  recitovala žákyně měšťanské školy  Erika Weißová báseň „Das Vaterhaus“/otcovský dům/ od Isabely Braunové a  žákyně měšť.školy  Gertruda Ullrichová báseň „Heimat „/Vlast/ od Arm. Hosa a  žák měšť.školy  Helmut Seiboth  „Ehre der Arbeit“ /Čest práci/ d Freiligratha.
Slavnostní řečník, farář Rudolf Schwalke  zdůraznil poslání našeho státu a jeho spojenců , které spočívá v udržení míru, ocenil  činnost a snažení  presidenta Osvoboditele  T.G.Masaryka  a  nynějšího presidenta Dr. E.Beneše  dosahování tohoto cíle.
Přednesení,m státní hymny skončila  jednoduchá,  působivá  oslava. Pan starosta Seidel  poděkoval všem přítomným  za jejich účast, zejména těm,  kteří přispěli ke zdaru slavnosti.

9. listopad 
Dnešního dne byl otevřen polévkový ústav,  vydržovaný  místní skupinou   žen a mužů Svazu Němců v Čechách  Polévka byla dávána dětem.obecné školy, které měly daleko do školy  a také těm,  jejichž rodiče byli nezaměstnaní  nebo byli zaměstnáni jen částečně.  . Žákům měšťanských  škol  byly dávány porce….. a přestárlým, neschopným výdělku. Prostředky na tuto pomocnou akci  byly dávány korporacemi,  z představení, sbírek a darů.

5.listopad
U příležitosti 100 výročí úmrtí básníka  K.H.Máchy  se konala skromná oslava.

6. listopad
Zemská školní rada  výnosem z 30. října  1936  č. IA 2200 ai 1936  s okamžitou platností  na dobu potřeby , nejdéle ale do konce školníhorokiu1935/37 výjimečně povolila  prozat. paralelku k 1. třídě  a s. prozat. učitelským místem. Škola tak má 5 definitivních tříd a  jednu paralelní třídu
str. 5
11 listopad
.Tímto dnem nastoupil  okresní školní radou v Jablonci jmenovaný pomocný učitel Gustav Lösel do služby na zdejší obecné škole  a byl pověřen vedením 1.tř. chlapců.
Narodil se 26.8.1916v Rumburku , navštěvoval  obecnou  a měšťanskou školu v Krásné Lípě´. 4 ročníky  učitelského ústavu  Liberci  a získal 4.6.1935 vysvědčení dospělosti  s vyznamenáním , Od 1.9.1935 do 4.2.1936 byl  hospitantem na  chlapecké obecné škole v Rumburku, od 5.2.1936 do 30.4. 1936 praktikantem  a 3. obecné škole   a od 1.5.1936 do 30.6.1936 na téže škole pomocným učitelem.¨

17. listopad
nes se konalo poslední rodičovské sdružení v tomto  roce

1. prosinec 
oslaven byl ve všech třídách den československo- jugosl.ávské vzájemnosti.Žáci 4. a 5. tříd poslouchali  v rozhlase oslavu v pražské měšťanské škole.

10. prosinec
výročí nastoupení  pana presidenta de.Beneše  bylo připomenuto ve všech třídách projevem  a zpěvem národní hymny  .

2. březen 1937 
V chlapecké měšťanské škole dnes slavili 40. výročí  jejího trvání formou  slavnostního večera. Početní bývalí žáci  a učitelé školy  využili pozvání n a programu byly hudební skladby,  sbory a sólové zpěvy,  které získaly zasloužený potlesk. Pan ředitel Poster  ve své  řeči podal zevrubný historický nástin  od zaležení školy  až do dnešního dne.

4. leden
Emma Haasová  doslala pro onemocnění (Ischias) dovolenou do 28. února.

1.únor
Učitel Ernst Zappe  nastoupil zde do služby jako definitivní učitel.¨
Narodil se  3.11. 19891 v Jablonci navštěvoval  1897-1902 obecnou školu, do r. 1904 měšťanskou školu, 1906-1910 učitelský ústav  v Litoměřicích. 23.6.1910 získal vysvědčení dospělosti  a 22.5.1911 osvědčení  pro vyučování. Působil na školách  v Jablonci, Jabl.Pasekách, Luňanech   Smržovce.,

10.únor
10 výročí narození  ruského básníka Puškina bylo oslaveno  vzpomínkovou hodinou v 5. třídě.

22.únor
Inspektor Adolf Preißler  provedl inspekci  na obecné škole. Zjistil, že se na škole pilně a svědomitě pracuje, Stávající předpisy  o státoobčanské výchově dětí a  výchově k brannosti  ve všech třídách plně odpovídají.   Řízení školy  a  vedení spisů je obstaráváno bezvadně.

28. únor
Učitel Gustav Lösel byl zbaven služby na zdejší obecné škole.

21. březen
Emma Haasová nastoupila po uzdravení opět do 5. třídy.
str.6
6. březen
87. narozeniny pana presidenta T.G. Masaryka  byly  na obecné škole důstojným způsobem oslaveny.
V proslovu k dětem  byl objasněn  životní obraz  presidenta-osvoboditele,, jeho působení za  světové války pro založení  československého státu  a jeho snahy  o blahobyt a  udržení míru.
Básně a zpěv zkrášlily oslavu, která byly zakončena státní hymnou
Budova školy byly vyzdobena prapory.

27. březen
Na závěr týdne čistoty  byly  důstojným způsobem  držena   mírová hodina Červeného kříže. Děti byly  poučeny o Komenském a  mírovém hnutí  .

10. květen
Žáci byli v jedné hodině poučeni o  státním rumunském svátku  a o dne Československo-rumunské vzájemnosti.

28. květen
Také narozeniny pana presidenta byly ve škole důstojně oslaveny.Přednášky, příhodné písně  zkrášlili oslavu. Nato poslouchaly děti rozhlas.
Budovy školy byla ozdobena prapory.

			Školní  a tělocvičná oslava 
		u příležitosti 60. let trvání obecné školy
Slavnost byla zahájena ranní zpěvem žáků  všech tříd , která se konalo na různých místech obce
Okolo 1 hod. odpoledne  byl sestaven průvod:
n čele státní vlajka, následovala kapela  Artura Preißlera, , pak mateřská školka  a následovaly třídy.  Na hřišti pozdravil řídící Emil Preißler  členy místní školní rady, městského zastupitelstva, státní správy jakož i všechny přátele školy  a promluvil o významu dne. a poděkoval  slavnostnímu výboru za  vynaložené úsilí a velkou práci. Sbory., hry tělocvičná představení  se měnily v pestré řadě.
Zároveň  se konala velká  lidová veselice, která za krásného počasí skončila v 9 hod. večer.

Dne 24. června utrpěl řídící učitel Emil Preißler mrtvici( krvácení do mozku) , z níž se už neuzdravil. Příští den strávil v bezvědomí  a 5. července  zavřel oči navždy.
Působil většinou v Rychnově , od r.1934 prozatímní, od září 1935 jako definitivní řídící. S ním  odešel vysoce  svědomitý , pilný učitel- Byl  člověkem s řídce se vyskytující dobrotou srdce, otcovský,  přátelský jako  vedoucí ke svým  učitelům,  Byl velkým muzikantem, činným členem  rýnovického smyčcového orchestru  a jako sbormistr vedl 30 let pěvecký sbor  „Liederkranz“. Byl věrným členem učitelského spolku  a navštěvoval všechna  shromáždění.
Byl potomkem staré rychnovské selské rodiny  a obyvateli byl  vysoce vážen a ctěn.
Tělesné ostatky byly podle jeho přání  převezeny 10. července do Liberce  a předány čistému, prabožskému ohni , urna  byly uložena do rodinné hrobky.
str. 7 

			Tomáš G. Masaryk +
Velký zakladatel  našeho státu  dne 14. září 1937  na zámku v Lánech  mřel ve věku 88 let.
Odešla osobnost velká v životě i  dějinách  Stát a jeho  obyvatelstvo  truchlí za muže, kterému  úcta  v jeho posledních letech života   propůjčila  lesk legend

Ojedinělý, vzácný  životní osud   došel do konce.Vesnické dítě, narozené 7. března  1850,navštěvovalo  po německé obecné škole  a 2. třídách nižší  reálné školy v Hustopečích  a u uměleckého kováře ve Vídni ,a pak šel do učení  ke kováři v Čejči , aby se nakonec vrátil do gymnasia v Brně  a stal se nejen doktorem filosofie, ale i universitním profesorem  a stal se –po pohnutém putování  kolem celého světa i presidentem na pražských Hradčanech.
Za   dr.Masarykem leží  přes tucet prací, které také všechny byly přeloženy do němčiny.  Proto požíval dr. Masaryk  jako  učenec v celém světě  vysokou pověst  a velké uznání.

				*****
11,10 
Žáci   středního stupně  byli poučeni o významu  husitského vůdce Jana Žižky.

Oslava  založení československého státu se konala 27. října  O 10. hodině se shromáždili žáci  všech tříd  v rozhlasové místnosti a slouchali přenos   rozhlasového vysílání z Prahy s projevem  ministra  školství  dr. Emila Fanka.
Řídící Posselt  promluvil  o   založení státu  a slavnost byla  zakončena  zpěvem  hymny.

28. října
se konala v kinosále slavnost, pořádaná   městským úřadem, která byly hojně navštívena.

7. listopadu 
byla otevřena polévková kuchyně  na nastávající zimu. Byla umístěna opět v budově obecné školy.

Katecheta Rösler  nastoupil po čtyřtýdenní dovolené opět do služby.

Pololetní prázdniny trvaly  od 31. ledna do 5. února

27. ledna 
byl ve škole na inspekci pan inspektor Preißler

7. března
v den 88 narozenin  presidenta T.G.Masaryka  bylo vzpomenuto velikých zásluh zesnulého.

12. dubna ¨
byl polévkový ústav, otevřený 7. 11.,uzavřen. V této době  byli potřební žáci obecné školy  poděleni 6355 porcemi polévky.
str.9
28. května 
se konala oslava u příležitosti  narozenin presidenta dr.E.Beneše. V první vyučovací hodině  byli žáci zpraveni o  významu dne,vyzdviženy  zásluhy presidenta na vytvoření státu , na moudrém vedení státu  a  jeho vysoká vůle po míru 
Žáci poslouchali  německé vysílání .Škola byla ozdoben státní vlajkou.

9. června 
konala 5. třída celodenní výlet  do Doks  na jezeře, 4. třída 17. června  polodenní výlet  na Černou Studnici.

1. července 
Řídící učitel Ludwig Berndt byl výnosem  zemské školní rady  z 31.5.1939, č. A 2603/2 BSA 3087/I z 13..6.38 jmenován řídícím  a nastoupil do služby na zdejší škole.
Narodil se 28.8.1881 v Huti , navštěvoval  tam obecnou školu  a měšťanskou školu v Jablonci a 4 roky učitelský ústav v Trutnově. kde 1901 maturoval. Působil na školách v Horním Polubném, Desné, Kokoníně , jako řídící od  1924 v Šumburku-Jistebsku

Řídící učitel Posselt  odešel 1.7. do Příchovic 
Řídící Berndt mu za jeho působení v Rychnově poděkoval.

			**************

			Školní rok   1938 – 1939

Nový školní rok začal  1. září.

Ve stavu školy došlo ke změně v tom,že  na místo  za Emila Posselta z Příchovic jako  definitivní řídící   byl ustanoven řídící z Šumburku-Jistebska  Ludwig Berndt. .
Učitel Hermann Lang  dostal místo na škole v Maršovicích , kdežto učitel  Oswald Maschke dosud působící v Desné, byl přidělen naší škole.

Škola měla zase  5 postupných ročníků a jednu prozat. třídu.
Vyučovali:
1. tř.		Oswald Maschke	
2.tř. 		Alois Klimesch
3.a tř.		Marie Lang
3 b tř.		Ludwig Bernát
4.tř.		Elsa Popek
5.tř.		Emma Haas
Římsko-katol náboženství		učitel Hermann Rösler
československý jazyk			Elsa Popek . (4tř).  a Marie Lang (5.tř.)
dívčí ruční práce			Grete Eldner
str. 10
Stav žáků:
	1.tř.		16 chlapců	14 dívek	=	30 dětí
	2.tř.		20   „		24   „			44  „
	3.tř. a		28   „		-			28  „
	       b		-		28  „			28  „
	4 tř.		24  „		14  „			38  „				
	5.tř.		20  „		22  „			42  „
      celkem                108  „	          102  „		          210  „

Na československý jazyk chodili: ve 4.tř.   35 dětí	v 5. tř. 	36 dětí  =  71 dětí

Od 1.9. 1938 naší škole přidělený učitel  O.Maschke  se narodil  31.8.1904 v Rychnově	 Prvním jeho působištěm  byl Horní Maxov, pak Körnschlag / asi Körnsalz, Krušec /. později jako řídící  v Pasekách /okr.Sušice/	pak přišel jako definitivní učitel do Desné  a v důsledku zrušení  jedné definitivní tříd  od 1.7.1938 do Rychnova.

			Vojenské ubytování	 
V důsledku posledních  mimořádných  politických poměrů  mezi Československou republikou a  Německou říší  byla neřízena dne  24.9.1938  mobilizace vojska do( do 40 let věku).

Z našeho učitelského sboru narukovali oba učitelé Alois Klimesch a Oswald Maschke ke svým jednotkám. Okresní školní rada nařídila , aby v obou třídách bylo zavedeno polodenní vyučování.

Slečna Haasová , která se koncem týdne nacházela doma v Doksech,  tam onemocněla a na základě lékařského  vysvědčení požádala o   desetidenní  dovolenou.

Mezitím přišly do našeho města také jednotky  a k ubytování doslaly jako měšťanskou, tak  naší obecnou školu,V měšťanské  škole byl štáb  košické pěší divize a v naší  celá intendantura. Vyučování se proto muselo  29.9.  zastavit , tím spíš, že v posledních dnech chybělo až 50% žáků.

Školník  a řídící zůstali  ve škole.  V kanceláři bydleli dva lékaři,  v jedné školníkově místnosti  1 major a  u řídícího  1 podplukovník  a 1 lékař. Vojáci a důstojníci  se chovali korektně  a nedošlo k žádným  incidentům.
Poměry se mezitím vyhrotily. Anglický ministerský předseda Chamberlain  nabídl zprostředkování. . Sešel se s Vůdcem v Berchtesgadenu . Po zprostředkování Mussoliniho  došlo k známé poradě v Mnichov: Hitler- Chamberlain-Mussolini  a Daladier. Češi se tlaku  podvolili  a vydali německá území  Říši. Mezi 1. a 10. říjnem  bylo tohoto území obsazeno  německým vojskem.
str. 11
Naše město bylo  obsazeno německým vojskem 8. října. Poté co české vojsko odešlo  tohoto dne v 9 hod.,dopoledne.  přišlo  do Rychnova od Dlouhých Mostů ve ¾ 7 za jásotu obyvatel německé vojsko, rota  52. pěšího pluku .

Turneři, spolky  s hudbou   šli dlouhý kus cesty  vojsku naproti . Na náměstí  bylo přivítáno městským zastupitelstvem . Domy  byly bohatě+ vyzdobeny prapory.

Dne 17. října  v 9 hod dopoledne  napochodovali žáci obou škol na náměstí. Shromáždění
zahájil ředitel Poster, který přivítal zástupce armády,  města, strany a početné obyvatele. 
Na úvod zazpívali žáci  pochodovou píseň „Kamarádi , my pochodujeme“ /Kameraden, wir marschieren/ Odborná učitelka  Hilschová přednesla báseň „O svobodě a vlasti“/Von Freiheit und Vaterland/, slečna Endlerová „Přísahu „/Schwur/ a jeden žák „Vůdci“ /An den Führer/ a jedna dívka „Návrat domů „/Heimkehr/. 

Centrem oslavy  byl slavnostní projev  odborného učitele Webingera.
Dechový sbor  ukončil   dojemnou slavnost. 

Odborný učitel  měšťanské školy Webinger byl povolán jako inspektor do  Č. Krumlova.

Školský úřad nařídil, aby  učitel Alois Klimesch  převzal od 4.11.1938 službu na měšťanské škole

Dne 7.11. 38  byl na naší školu převeden učitel Karl Seiboth, dosud působící na škole v Rýnovicích.

Škola z vlastních prostředků zakoupila 7 psacích strojů ( pro jednotlivé třídy a do kanceláře).

Dne 5. listopadu  bylo podle nařízení pana starosty  umístěn u hlavního vchodu do školy  kovový stožár na vlajku( vyrobil zámečník Z.Lang)

Školy všeho druhu  oslavili  9.listopad jako „Den 9. listopadu“ školní slavností. Žáci naší školy  shromáždili se  v 10 hod.  v jedné třídě. Řídící promluvil o významu dne ,jedna žákyně přednesla báseň“Tak tě chceme všichni  ryze pozdravit“/ So wollen wir  dich reinst begrüßen/ ,Písní  o „Dobrém kamarádovi“ / vom Guten Kameraden/ byla působivá slavnost ukončena. Zbytek dne pak bylo prázdno. Škola byla ozdobena prapory.

Obrazy Vůdce, zaslané okresním školským úřadem,  byly dne 12. listopadu při první vyučovací hodině slavnostně pověšeny.
str. 12
			Vůdce v Liberci

Vůdce navštívil v pátek  2. prosince 1938 Sudety  a nové župní hlavní město. Nejen Liberečané,  tisíce lidí  z blízka i dalekého okolí  sem přišly, aby  se zúčastnily historických událostí. Jízda  Vůdce  za velkého jásotu a jeho přijetí  v Liberci  jsou zaznamenány  v novinách.

			Zdravotní dovolená pro děti
Dne 10. ledna  1939  odejel zvláštní vlak s 679 dětmi  z okresu Jablonec  do Osnabrücku, 19, ledna  podobný s chlapci do Düsseldorfu.

Učitelka  Elsa Poppeková onemocněla 14.12.1938 anginou  a dostala zdravotní dovolenou. Vyučování byl zajištěn zástupcem.
			
			Den národního  povstání
Oslava se konala  30. ledna  ve třetí třídě. Ve slavnostně vyzdobeném prostoru  zazpívaly děti píseň „Statisíce srdcí bijí“/Hundertausend Herzen schlagen/, jedna dívka  přednesla vhodnou báseň sl.Haasová promluvila o významu dne. Po zazpívání  národní hymny  byla oslava ukončena.

Vánoční prázdniny trvaly  tentokrát od 22. prosince  až do 2. ledna včetně,

31. ledna naavštívili žáci 4. a 5. třídy  se 4. učiteli  výstavu  „Osudový boj Evropy  na Východě“.

23. února  1939  bylo v jedné vyučovací hodině vzpomenuto mladého   bojovníka za svobodu  Horsta Wessela.

Žákům  byla 1.3.  rozhlasem zprostředkována řeč  generála polního maršála  Hermanna Göringa  o letectvu.

Letošní pololetní prázdniny trvaly od 25 až do 28. února.

Výročí začlenění Rakouska  bylo v naší škole  vzpomenuto důstojným způsobem (12.3.)

Dne 14. února se v tělocvičně v Kokoníně  konala přednáška se světelnými obrazy  o protiletecké ochraně a náletech. Zúčastnily se obě vyšší třídy  s třídními učiteli  a ředitelem .

			Čechy a Morava říšským protektorátem
Dne 15.3. 1939  byli žáci způsobem odpovídajícím věku- seznámeni  s událostmi posledních dnů (vstup vojsk do Čech).

Velikonoční  prázdniny začaly  1.4. a trvaly do 12.4.
str. 13
Dlouholetý zdejší školník  Konrad Maschke  se stal od 1.4.1939  úředním sluhou na radnici. Novým školníkem se stal Rudolf Maschke  .

			50. narozeniny Vůdce.
Oslaveny byly ve slavnostně vyzdobené 3. třídě.  Obraz Vůdce byl ozdoben věnci , prostor okolo květinami. Básně, recitační   sbory, písně  a projev řídícího  naplnily slavnostní hodinu, ukončenou hymnou.

Sčítání lidu  bylo provedeno17.5. na celém říšském území . Z naší škole se sčítání zúčastnili:Bernt, Maschke, Seiboth.

Svatodušní  prázdniny trvaly od 26. do 30.5.

Učitel Seiboth se zúčastnil osmidenního kursu  na Královce 21. – 28.5. 

Pan okresní školní rada  Alfons Urban  navštívil 19. června  1939 naší školu, zúčastnil se vyučování v jednotlivých třídách  a na závěr dal  učitelům a řídícímu  pokyny v novodobém smyslu.

Školní výlety:
1.tř.		Milíře-Císařský kámen
2.tř.		Pelíkovice-Hodkovice-Javorník
3.tří		Javorník-Dlouhé Mosty- Milíře
4.tř.		Frýdlant- Smrk
5.tř.		Desenské vodopády – Jizerka¨

		Konec školy
Školní rok byl ukončen 15. července  se stavem žáků: 231
	1.tř.		21 chlapců	18 dívek     = dohromady	39   žáků                            
2 tř,		21		24		  	 	45	
3.tř a		28		--				28
      b		--		27				27
4.tř.		27		17				44
5.tř.		23		25				48		
celkem          120	          111			          231   žáků
 Zápis   prvňáčků  se konal 1 a 2. června  , přihlášeno  bylo 19 chlapců a 22 dívek, dohromady  41 dětí.

		Slavnost  při ukončení školní docházky
Na návrh  župního vedení Sudetské župy  NSDAP  nařídil úřad pro vzdělávání , aby na konci letošního  školního roku  ve všech školách  , kde končí školu 14 leté děti,  se konala oficielní  oslava   ukončení školní docházky. Nositelem slavnosti je strana, zastoupená  místními  funkconáři . Jelikož naše škola  nemá žádné 14 leté žáky,  zúčastnili jsme se  na pozvání ke slavnosti  v měšťanské škole  a sice 4. a 5. třída.
str. 14
4 žáci s úspěchem složili přijímací zkoušky na Vyšší školu./ gymnasium/ (Burda,m Hollas, Schmidt, Mannl.) K přijetí na měšťanskou školu bylo uznáno schopnými 13 chůlapců a 16 děvčat, na vyšším stupni obecné školy zůstane 14 žák.

Během prázdnin vymaloval  malíř pokojů Wabereich/správně asi Wabersich/  všechny třídy , chodby  a  předsíň .

Před školou byla ulice rozšířena , vstupní schody  od silnice rozšířeny  a posunuty zpět, silniční příkop kanalizován a zakryt, pokryt štěrkem  a silně pískem. Od studny  před školou  byl rovněž položen kanál do hlavního kanálu.

			************

			Školní rok  1939 – 1940

Nový školní rok začal  s ohledem na  politické události – vstup německého vojska do Polska – teprve 11. září 1939 a  sice  školským úřadem nařízenou  slavností začátku školy , která byla zahájena vyvěšením vlajky a proslovem u vlajky ( Hans Seidel)
Řídící školy  pozdravil nastupující mládež  s učiteli, , starostu Ludwiga Seidela , vedoucí žen Seibothovou a přítomné rodiče.
Připomenul těžké časy  minulého roku  a přislíbil účinnou pomoc školy  na další výstavbě státu.
Místní vedoucí Seidel  jadrnými slovy oslovil mládež  a dal mládeži za vzor  německé vojáky  při jejich věrnosti povinnostem a poslušnosti..
Nato předala učitelka  1.tř, Elsa Preißlerová  prvňáčky   jménem rodičů na  starost škole. Hymnou  byly slavnost ukončena.

V minulém roce zde ustanovená  učitelská síla Elsa Poppeková  byla na svou   žádost převedena  do libereckého okresu ( Vesec) a učitel Karl Seiboth od 1.9.1939  přikázán služební cestou do měšťanské školy v Šumburku-Jistebsku.

Za ně nastoupili : Elsa Preißler,z obecné školy v Jablonci –Pivovarská  a Ernst Miller z obecné školy Nová Ves.

Rozdělení tříd:
	1.tř		Elsa Preißlerová
	2. tř		Ludwig Bernt
3. tř.		Marie Langová
4. tř.	a:	Oswald Maschke
            b:	Emma Haasová
5. tř.		Ernst Miller
Náboženství a ruční práce jako loni.	.

Na začátek školního roku navštěvovalo naší obecnou školu 238 dětí, z toho 122 chlapců a 116 děvčat, 205 řím. katolíků, 7 starokatolíků, 9 evangelíků a 17 bez vyznání.
str. 15
Else Preißler  se narodila 30.11.1892 v Rychnově  navštěvovala obecnou a měšťanskou školu  a v letech 1907 – 1911  soukromý ústav pro vzdělání učitelek  „Sv.Uršuly“  v Liberci. Vyučovala na obecné škole v Rádle,  Rychnově, Kokoníně, Vrkoslavicích , Jablonci a od 1.8.1939 jako definitivní učitelka  na naší škole.

Ernst Müller , nar. 24.9.1918 v Rychnově, navštěvoval zde obecnou a měšťanskou školu,  a učitelský ústav v Liberci. Své první zaměstnání měl jako vychovatel  v Tereziánském domově v Krásné Lípě  (1.11 -30.11.1937 ) a byl od 1.12.1937 do 1.10.1938 praktikantem ve Svárově, od 1.10.1938 do 31.7.1939 výpomocným učitelem v Nově Vsi.

U příležitosti  vítězného ukončení polského tažení  a vstupu Wehrmachtu do Varšavy byly  z úředního podnětu všechny  veřejné budovy  vyzdobeny vlajkami  a sice od 4. do 10. října.

Náš nejmladší  učitel, kamarád Ernst Miller, narukoval 9. října  na vojnu do Budyšína., doprovázen přáním všeho nejlepšího  od svých kolegů a žáků.

Od 9. října  vyučoval. a to  ve 4. třídě (chlapci)  už po několik let penzionovaný  řídící učitel  Johanin Langer , který se 12.9. přihlásil  k znovupoužití.

V předvečer  výročí (30.9.)  začlenění  naší župy, byla  i v naší škole oslavná hodina. K tomu se shromáždili žáci  tří nejnižších tříd  v učebně  2 tř., tři vyšší třídy ve 4. třídě.
Písně, recitační sbory, básně  jakož i proslov  řídícího , učitelů Preißlerové  a Müllera  zarámovaly oslavu,  která byla zakončena hymnou.

			Výpomoc žáků při žních
 Žáci vyšších tříd  se podíleli pod vedením učitelů  na žňových pracích.
Počet žáků 213,  celkový počet hodin  498,  docíleno hodin 18.

Na základě  opatření školských úřadů   sbírali žáci léčivé byliny  a pak je odvedli do lékárny „U černého orla“ v Jablonci., celkem 28 kg.

Dne 4. prosince  začalo stravování žáků, které pořádal NSV (nár.-soc- dobročinnost),jednalo se o 60 žáků naší školy. a 10 dětí z mateřské školky.

Žáci z naší školy  sebrali, postavili resp. vylepšili  147 hraček, které byly využity k   svému určení.

Vánoční prázdniny , které začaly 3. ledna byly v důsledku mimořádné zimy  prodlouženy až do 10. ledna.
str. 16
			Tábor Volyňanů
Uprostřed ledna  přišli  o župy  první Němci  z Volyně. Také naše škola byla určena jako ubytovna  a my jsem učili v budově měšťanky. 
Celkem je zde 99 osob, , většinou ženy a děti.

Od 19. února do 3. března  musely být opět vyhlášeny  zimní prázdniny, zato velké prázdniny začínají  až 15. července..

Učitel O. Maschke navštívil s povolením okresního školského úřadu  od 18. do 29. února  1940 v Doksech  kurs k získání  učitelského průkazu  pro SA-sportovní odznak.

Od okresního školského úřadu v Jablonci jsme dostali  malé tělocvičné nářadí: míč na odbíjenou, 2 pálky,  1 pumpičku 1 velkou jehlu. Rovněž byly na účet jmenovaného  úřadu  objednány  (u Felgenhauera) 2 dlouhé lavice.

Pan Anton Hübner  daroval škole 20 vycpanin.:1 srnu, zajíce, jezevce a mnoho ptáků.

Ubytovna pro navrátilce byla  15. června zrušena  a nařízeno předání školy. .(4.7.)

Zde ustanovená učitelka Emma Haasová  se 14.8.1940 provdala  za bankovního úředníka  Franze Millera . Paní Millerová zůstává nadále ve školských službách.

Vládní president zprostil  řídícího  Johanna Langera služby  a poděkoval mu za  prokázané nasazení.

Z majetku  vrácených učebních pomůcek a  věcí  přikázal okresní školský úřad naší škole:2 skříně,  1 starý šicí stroj,  1 přístroj na elektrostatickou indukci, 1 psací stroj, (Smith),  a několik obrazů včetně ustavení.

O prázdninách byly položeny parkety ve dvou třídách. Třídy a schodiště  vymaloval malíř pokojů Jäger.

				*************
str.17
			Školní rok 1940 – 1941
Nový školní rok začal  po vhodně přizpůsobené slavnostní hodině  ,dne 2. září ,  která se pro špatné počasí  konala ne venku, ale  v tělocvičně . Kromě žáků a učitelů byli přítomni pan starosta  Seiboth .Řídící  nabádal žáky ke zvláštní píli , k dobrému chování  i mimo školu  jak si to přejí rodiče i učitelé.
Slavnost skončila zpěvem hymny.

Jako nová učitelská síla  byla okresním školským úřadem přidělena  Hermina Petermannová,  která naposled působila  ve škole na Prießnitzově ul.. Narozena  8.9.1911 v Jablonci,  navštěvovala obecnou školu  v Jablonci a Vrkoslavicích, 8.třídní gymnasium , 1 rok učitelský ústav. Sloužila na školách  ve Smržovce, Nové Vsi, Vrkoslavicích, Mšeně a od 1.9.1940 zde.v Rychnově.

V novém školním roce vyučovali:
	1.tř			Elsa Preißler
	2.tř.			Emma Miller-Haas
	3.tř.			Ludwig Bernt
	4.tř.	;		Hermine Petermann 
	5.tř.			Marie Lang	
	6.tř.			Oswald Maschke
	Ruční práce opět  paní Aurednik – Eldner
	Náboženství (řím.kat.) Hermann Rösler

Stav žáků obnášel m236 dětí, z toho 117 chlapců ,119 děvčat.
200 řím.kat., 5 starokatol., 13. evang., 1 bratrská obec , 5 věřících v boha (gottglaubig) 12 bez vyznání.

Žňové prázdniny trvaly  od 7. do 12. října  Naše škola  se podílela  v letošním roce na sklizni 605 hodinami (pletí lnu).

Cestou okresního školského úřadu  dostali jsme psací stroj ( systém Smith-Premier) Pan starosta koupil  koupil k tomu z obecních prostředků stolek :39 M

Naše škola se podílela na sklizni po prázdninách  48 žáky (48 hodin) na žních. Nasazení učitelů bylo  243 hodin /116 hodin , žáci =4096 hodin

Z oblastí   nebezpečí  náletů  ve staré říši  přišlo do naší župy mnoho dětí. Od 24. října 12  děti z Berlína, dlících  v Rychnově, navštěvovalo školu od 28.10.
Uchazeč o školské místo Ernst Miller, t.č. poddůstojník  wehrmachtu, podrobil se 4.11.1940 s úspěchem  2. učitelské zkoušce. Ta se konala v 6. třídě.,Předměty: dějepis, němčina, tělocvik,  Zkoušející: školní rada Urban a odbor. učitel Rillich z Jablonce.

Dne 14.11.  prohlížel dr. Krejici  žáky 1, 4., a 8. ročníku .
str.18
V měšťanské škole se konal 5.11 pohovor se žáky a. téhož dne večer pro rodiče poradna  o výběru zaměstnání.

V měsíci říjnu a listopadu chybělo v první třídě hodně žáků, kteří onemocněli  černým kašlem.

Dne 30.20 bylo v jedné hodině  mluveno o potřebě školního spoření.Přinesené krabičky vyprázdnili 2 zástupci Reiffeisenky.

Uctěna byla památka padlých hrdinů  hnutí a války.

Dne 3. března  provedl inspektor  pan školní rady inspekci v naší škole.  Byl přítomen vyučování ve všech třídách.

Vánoční prázdniny  trvaly od 22.12.1940 do 6. ledna 1941

Je třeba zde zaznamenat, že  zima 1940/41 byla jednou z nejbohatších na sníh  z posledních let. Silnice byly zbavovány sněhu muži ze Strany a také vojskem z Liberce.

Mnoho dětí  onemocnělo během zimy  chřipkou a  spalničkami

Dne 12. března se §u nás konala pod vedením  pana školního rady jednání zájemců o učitelství .32 mladých kamarádů  a učitelek  byli od 8 – 12 na výuce  ve 4. třídách  Odpoledne se konaly pohovory.

Pololetí  1940/41 bylo ukončeno 30. ledna.

	Přidělení  učebních pomůcek a  školního zařízení
Ve srozumění se starostou  bylo na základ opatření  pana vládního   presidenta  schváleny   přídavky k opatření  předmětů a učebních pomůcek  a sice:
	školní knihovna			719,05  RM
	učitelská knihovna 			180,30
	školní kuchyně			114,55
	kancelářské zařízení			176,-
	nástěnné obrazy			111,66
	šest posuvných tabulí			870,-
	1 skříň pro školní kuchyni		165,-
	1 katedra 				408,-
	tělocvičné nářadí			155,-
	40 školních stolů			900,-
	40 židlí				  78,-
	parkety do dvou tříd	                    1 250,-

V únoru  ( uhelné prázdniny navštěvovali:
	kamarád Maschke  lyžařský kurs na  Slovance Siebhübel)
	 	   Langová  kurs stavby leteckých modelů		
		   Petermannová  pěvecká škola v Krásné Lípě
str. 19
Dne 18.2.  bylo začato s profylaxí vitaminu C prostřednictvím  debionového cukru.

			Úmrtí
Dne 4.3. zemřel  žák Kurt Hartrampf ( 4.tř)
dne 20. .1. zemřel pensionovaný řídící Johann  Schlafmann ve věku 90. let.

			20. duben
Také v tomto  roce  byly oslaveny narozeniny Vůdce.  Pořad slavnosti:
úvod ( Ullrich, 3. tř.) píseň: My máme vlast (Wir tragen das Vaterland), báseň :6.tř., Sbor(4 tř.) píseň :My jsme vlajkonoši (Wir sind die Fahnenträger), projev řídícího, Sbor 
		
			Sbírka 
V uplynulém čtvrtletí  bylo sebráno:
	kosti 		 96 kg		288 bodů
	staré železo    275 kg		275 bodů		
	papír	           185 kg		370 bodů

			Výlety
   	3.tř.		Ještěd, Zoo  (Bernt)
	4. tř.		Souš, Kramerovy boudy  (Petermannová)
	5.+6.tř.		Doksy 2 dny  (Maschke, Petermannová

			Konec školy
Školní rok skončil 16. července  slavností  na školním dvoře. Zúčastnil se i starosta.  14. žáků dostalo propouštěcí vysvědčení  a jako dar knihu.

			Stav žáků
Školu navštěvovalo 244 dětí,  a sice 117 chlapců a 127 děvčat.

Ze školní knihovny bylo vypůjčeno:
3.tř.:= 140, 4. tř.= 205. 5.tř=. 162, 6. tř.= 165 svazků

O prázdninách  dostaly dvě třídy (5. a 6) nové parketové podlahy ( z prostředků které byly přidány dodatečně)

Od firmy L.C.Schmidt v Rastatt-Baden  bylo z týchž prostředků objednáno 6  posuvných tabulí, zatím dodány 3,  instalovala je firma Šavrda

V tělocvičně  firma Ulbrich-Chrastava   postavila švédský žebřík(ribstol)

Pro školní kuchyni dodala  fa Hirschmann-Jablonec moderní kredenc, nádobí bylo zakoupeno u fy Keil v Jablonci.
str.20
			Školní rok  1941 – 1942

Slavností  na školním dvoře byl zahájen nový školní rok 11.září.
Ve stavu školy se nic nezměnilo,  má jako v předchozím roce šest postupných tříd ,pro každou je plánováno jedno místo.
Rozdělení tříd:
1.	Ludwig Bernt
2.	Elsa Preißlerová
3.	Emma Müller-Haasová
4.	Hermine Petermannová
5.	Marie Langová
6.	Oswald Maschke
Ruční práce: 	Grete Aurednik-Eldnerová
Nábož.kat.:	Hermann Rösler
         evang:	Frida Osborne-ová
        starokat.	farář Friedel

Na začátku školního roku  obnášel stav žáků 247, z toho bylo 119chlapců a 128 děvčat.
V první třídě bylo 41 žáků.  ve 2= 43, ve 3:=49, ve 4= 40, v 5: =24, v 6: 50 dětí
Z nich bylo  212  řím. katolíků, 4 starokatolíci, 19 evang., 1 bratrská církev, 2 ortodoxní, 6 věřících v boha a 4 bez vyznání

Z obce Rádlo bylo 7 dětí, z Pulečného 2.

Na školní pojištění se přihlásili:
48 chlapců, 25 děvčat,  přes 10 let, 74 chl. a 86 děvčat do 10 let , 6 učitelů, 1 učit.ručních prací,, 1 školník. Premie :61,20 RM.

Slavnost osvobození dne 1. října 1941  byly znovu uspořádána na dvoře, Po vyvěšení vlajek  zazpívali žáci píseň  „Svatá Vlast “(Heilig Vaterland)   kamarádka Petermannová měla vzpomínkovou řeč,  recitační sbory  a  chóry zkrášlily slavnost, kterou zakončila hymna.

Sl.Hermina Petermannová  šla 6. října  jako prozatímní řídící učitelka do Rádla , podržela si plánované místo v Rychnově.

Od 6.10.  do 31. října  byly 4. a 5. třída spojeny , vyučovala Marie Langová.

Školní rada Alfons Urban provedl  13.11. 1941 inspekci  v naší škole.

Okresní školský úřad povolal k 1.11. zde nav pensi  žijící odbornou učitelku Giselu Hofrichterovou  do služby na naší škole. Převzala 2. třídu.

Ve 3. čtvrtletí bylo sebráno:  
		kostí		35 kg			105 bodů
		železo   	76 kg			  76  „
		papír	         114  kg			228  „
		celkem 				409 bodů

Žňová služba: učitelé     240 hodin,  žáci  218 hodin
Nasazení učitelů:	      54  „	=      512  „
str. 21
		Filmové představení
Dne 20.11  v kinosále : „Vítězství na západě“. Z naší školy se zúčastnili žáci 5. a 6. třídy.Provedení měla na starosti Hlavní /měšťanská škola /

		Železné spoření
Prohlášení podali: Bernt, Maschke, Auredniková, Müller-Haasová, Langová, Preißlerová

Při výběrové prohlídce  pro Landjahr /=jednoroční služba žáků. z měst, kteří dokončili škol.docházku  a byli umístěni na venkově ,kde vychováváni v NS duchu/ byli  jako schopní uznáni: 
1.	Helmuth Seiboth
2.	Marnit Hübner 
3.	Elsa Spenser
4.	Margit Müller- - jako náhradnice

Na podzim sebrané léčivé byliny  16.44 kg  byly dodány do lékárny u  Orla.

			Vánoční prázdniny
Trvaly od 21.12.  do 4. ledna . Zimní  (mrazové)  prázdniny  od 29.1.od 39.1. do 22. února.

Den hrdinů(15.3.)  byl oslaven v jednotlivých třídách.
Dne 24. a 25. 3.  byly pro žáky uspořádány hodiny filmu („Jak se  člověk učí bát “/Wie man das Gruseln  lernt/  „Jak se stanu mistrem“/Wie werde ich Mister/)

Vůdcovy narozeniny  byly také letos  oslaveny slavností v tělocvičně  Písně, recitační sbory  a proslovy  rámovaly slavnost. Projev měla  Elsa Preißlerová.

Uchazeč o učitelství, Helmuth Seiboth, Rychnova, absolvoval  od 18 -23.5.  ve 3. třídě svou školní praxi.. 

Očkování  proti  neštovicím  žáků ročníku 1930 podnikl dr. Krčnici  15. června, . následné očkování  22.6.

Na následky 		zánětu pohrudnice resp. mozkových blan  zemřel 26.6. žák4. třídy  Ernst Lammel. Pohřbu se zúčastnili žáci i učitelé. Pod vedením  ředitele školy zazpívali žáci  čtvrté třídy „Žencova smrt“/ Schnitters Tod/ jeden hoch pronesl slova rozloučení  a položil věnec 4. třídy na hrob.

			Putování
Jako v minulých letech  také letos podnikli učitelé se žáky putování a to:¨
1.	a 2. tř.  na Konradovu výšinu  
3. tř. Rádlo-Pelíkovice
      4. a 5. tř.  na Černou Studnici  a dále do Hutě, Pěnčína a Šumburku.

Učitel O. Maschke  ve dnech 17. – 26. května s vyšším stupněm (6. třída) -14 chlapců a 10 děvčat  byl ve školním domově Landjahru  v Pěnčíně.
str. 22
Pan školní rada Urban  byl dne 13. listopadu přítomen vyučování ve všech třídách  a odpoledne  poradní hodině mluvil  o svých pozorováních. ( zpráva je v knize o konferencích).
       . 	
Od 10. května  do 10. června  byli všichni žáci, většinou o dopolední přestávce, poděleni ¼ litrem mléka. Bylo dodáno  rychnovskou mlékárnou  a zaplacenou okresním vedením NSV v Jablonci/NS. dobročinnost/

Náš nejmladší kamarád, Ernst Müller, který byl v zimních měsících na ruské frontě raněn, (prostřelena noha),  dostal vyznamenání Železný kříž II.tř. =24. 12.1941,pěší  útočné vyznamenání  20.10.1941, vyznamenání pro zraněné 8.5.1942.

Landjahr vykonávali: Helmuth Seiboth, Margit Hübnerová

V měsících dubnu- červnu vyskytly se  jednotlivě  případy  záškrtu a také spály. 

			Sběr 

Ve 2. čtvrtletí:
		kosti		130 kg		390 bodů
		vlna 		100		500
		papír		453		906
		železo	          1470	          1470
		korek,tuby aj.   8+3+2	  29
		celkem 	2166 kg        3295 bodů
		240 žáků = 14 bpdů v průměru 

Školní rok byl ukončen 11. července  slavnostní hodinou  v tělocvičně, kdy učitel Maschke  a řídící školy  poblahopřáli zejména odcházejícím žákům srdečně k jejich další cestě.
15. žáků a 9 žákyň dostalo vysvědčení  na odchodnou.
Do měšťanské školy j byli přijati::	ze   4. třídy	5 chl	1 dívka
				              z   5. třídy	 2 chl	1 dívka

.S ukončením školy (11.7. ) rozloučila se také a  na vlastní žádost odešla ze školských služeb  paní Gisela Hofrichterová.

Zápis do školy se konal 11.7. Přihlásilo se 33 dětí.

O prázdninách  nebyly ve škole podniknuty žádné větší práce
str. 23
			Školní rok 1942 – 1943

Nový školní rok  začal 2. září  slavností v tělocvičně. 

Škola má opět šest postupných  tříd, první 4 obsahují po jednom, 5.a 6. třída po dvou školních rocích.

Převzali:	1.tř.		Ludwig Bernt
		2.tř.		Emma Miller-Haasová
		3.tř.		Marie Langová
		4.tř.		Hermina Petermannová
		5.tř.		Else Preißlerová
		6.tř.		Oswald Maschke.

Paní Greta  Auredniková  byla povolána na učitelský ústav do Liberce. 	
.Johanna Kleinertová  od 1.9. 1942 byla přikázána na Hlavní školu v Rychnově, podržela ale dál plánované místo na naší škole

Slečna Grete Seibothová, dosud  působící na obecné škole v Kokoníně,  byla přeložena na naší školu jako učitelka ručních prací.Vyučuje  ještě na školách v Dalešicích, Pulečném, Rádle a Milířích.
Jmenované se narodila  27. 3.1921 v Rychnově, navštěvovala zde obecnou a měšťanskou školu, v letech 1935-38 školu pero ženská povolání v Chebu.  od 1938 -1940  ústav pro výchovu učitelek ručních prací v Chebu, kde 31.3.1940 získala osvědčení k vyučování  pro obecné školy,  Její první místo  bylo od 15.4.1940 v Oldřichově v Hájích u Liberce, od 1.9. 1940 do 31.8.1942 v Kokoníně a od 1.9.1942 zaměstnána zde.

Dne 2.9.1942 jsem měli stav žáků  254, totiž 131 chlapců a 123 děvčat,  ze staré říše bylo 8 žáků.

Podle náboženského vyznání bylo 196 řím.katol.,5 starokatol., 21 evang., 19 věřících a 11 bez vyznání, 2 ortodoxní.
Náboženského vyučován ní se zúčastnili: řím.katol. 127,starokatol. 1, evang. 11 žáků. Pro řím.katol. náboženství byla schválena  3 oddělení  se 6 hod.týdně, pro evang. 1 odděl., po 3 hod. měsíčně.

Pro vyučování ručním pracem  byla povolena  3 oddělení ( z toho 1 odd.  se 4 hodinami vaření)

Okresní vedení NSV Jablonec  podnítilo od 17. září 21942 podávání mléka  pro všechny děti. Jen 30 žáků  se zřeklo zdarma podávaného mléka.

Paní Emma Miller-Haasová  nastoupila od 1.10. na vícetýdenní mateřskou dovolenou 

Žáci a učitelé  byli pro  běžná školní rok pojištěni proti odpovědnosti  za škody a proti zranění.
258 žáků,  6 učitelů1 školník, ,1 učitelka ruč. prací.
str. 24
Od 27. října 1942 vyučuje na naší škole  (2.třídu)  učitel Karl Habl, posledně   činný na škole  v Dolním Tanvaldu resp. Smržovce
Narodil se 21. února 1887 v Tomášově-Mikulášovicích, okr.Šluknov, , navštěvoval obecnou školu  v Království/  Königswalde/ u Šluknova  , Varnsdorf, Děčíně. Měšťanskou školu(1 rok ) v Děčíně, 4 roky reálku  v Děčíně,  a Liberci, 4 roky učitelský ústav  v Liberci . kde 8.7.1907 maturoval –Zde složil 4.11.1909 zkouškY, oprAvňující vyučování na obecné škole.

Naše škola je  příspěvkem 10 RM na  školní venkovský domov - /???/

Žáci  naších tříd  pomáhali i letos  opět pilně  při sklizni brambor  :872 hodin celkem.

Ve všech třídách bylo vylepšeno elektrické stropní osvětlení , dne 22.10 byl školní zvonek odmontován , odeslán a nahražen elektrickým zvonkem.

Pro lidové vánoce udělali žáci  vyššího stupně  různé hračky.

Dne 2.12. zemřela žákyně  4.tř. Olga Gartnerová  na  záškrt

Vánoční  prázdniny trvaly od 20.12. do 11. ledna.

Během toho byly třídy a chodby umyty,  udělány různé úpravy, zvláště na osvětlení , Všechny dveře dostaly  nový světlý nátěr , stejně tak i sokly ve třídách . Na všech dveřích  byly  dály  novém  uzávěry,  Lakýrnické práce  prováděli zdejší  malíři Jäger a Wabersich , zámečnické práce  Z.Lang.

Dne 14. 12. se pro  rodiče  dětí  první třídy konal  dobře navštívený rodičovský večer,  dne 25.1 pro 2. třídu.

Všichni žáci dostali  ve 12. dnech Käckebrot- 2638 kusů , žáci 5. a 6. tř. ještě cebionový cukr.

Ke dne převzatí moci v zemi   se konal společný poslech řeči  říšského mládežnického vůdce Axmana.  

Protivzdušná kontrola, konaná  18.3.1943 dopadla  uspokojivě..

Od 24.3. do 4.4.  byl 8 postupný ročník  s kamarádem Maschkem v Pěnčíně, ve školním venkovském domově. Zpráva je v konferenčním protokolu..

Sl. Langová  dostala 10 denní zdravotní dovolenou  od 22.3 do 1.4.43.

Učitel Ernst Müller  dostal dovolenou k převzetí   vedení  HJ-oddílu  od 1.3. do 28.2 44.
str. 25
Pro žáky osmého školního roku se konalo 8.4. v Hlavní škole poradna o zaměstnání.

Dne 7. dubna  byli lékařem prohlédnuti žáci 1. a 8. s školního roku.

Rudolf Faltys a Erika Schaadová z 8 škol .ročníku byli převedeni do tábora  Landjahru

Dne 15. 4.  byla za   učitele Karla Habela   ustanovena na Hlavní škole    paní Annamarie Helm- Stolle-ová ,  jako smluvní učitelka. 
Narodila se v Drážďanech  7.9.1900 , navštěvovala obecnou  vyšší školu jakož i učitelský ústav v Drážďanech  a dostala 12.3.1921 vysvědčení dospělosti. Je manželkou exportéra  Alwina  Helma, z Jablonce.
Oslava vůdcových narozenin  20.4. se konala venku. Byly vyvěšena vlajky,  předmluva, písně, projev (Machke), chór, hymna.

Paní Auredniková  od 3.5.nemocna. Vyučování vaření převzala  paní Müllerová.

Dne 15.5. očkování proti záškrtu, 19.5 očkování proti spále,  provedl dr.Krejici.

Sběr odpadu  měl letos velmi dobré výsledky.  198 kg.kostí, 186 kg. hadrů, 323 kg.papíru, 1532 kg.železa, 17 kg.barev.kovů, 2,5 kg.korku, 3 kg. gumy, 10 kg.kůže , dohromady 2271,5 kg. = 3824 bodů průměrně+ na žáka 16 bodů

Žáci 6. třídy byli 7.5. pod vedením  svého učitele  na výstavě „Zázrak života“.

V měsících  dubnu a květnu  onemocnělo, zejména v 1. třídě,  mnoho žáků na spalničky,  a plané neštovice.

Rodičovský večer pro 4. třídu se konal 25.5…

Žákyně  libereckého učitelského ústavu  Mößnerová  Susane a Ullrichová Elizabeth  měli vyučovací praktika během 8 vyučovacích dnů společně  v 6.třídě , kdežto poslední 4 dny byly v 1. třídě

Dne 9.7.  byla  místo staré poškozené dřevěné pumpy postavena nová, železná.

Školní rok byl ukončen 14. července  slavností v tělocvičně
str..26
Na Hlavní školu jsou přihlášeni
ze 4. třídy		7 chlapců	8 děvčat
z 5. třídy 		5 chlapci	2 děvčata
na  střední školu         1 chlapec	6 děvčat
Učebního cíle 	        počet žáků		dosáhlo	nedosáhlo
1.tř.		35			31		4
2.tř.		45			40		5			
	3.tř.		43			38		5
	4.tč.		45			40		5
	5.tř.		43			36		7
	6.tř.		32			32		0

Vysvědčení na odchodnou dostali	
	5. tř.		1 chlapec 		2 dívky
	6.tř.		11 chlapců		8 dívek

Předpokládaný stav žáků 1943/44:
	125  chlapců		112 děvčat		celkem  237 žáků

				******		

			Školní rok   1943 – 1944
Školní rok začal 6. září 1943 obvyklou slavností.

Během prázdnin započaté renovace  školy uvnitř i vně budovy  nebyly 6. září dokončeny. S povolením okresního školského úřadu  bylo řádné vyučování započato v 1tídě 13. září, v ostatních třídách 7. září a sice  po dobu jednoho týdne v budově  hlavní školy

Byly povedeny tyto práce:
chodba v 1. patře ( dosud prkenná podlaha)  a dolní  předsíň ( kamenné dlaždice) dostaly  terazzovou dlažbu, (firma Figarra)Na zadní části budovy se nacházející  oba světlíky byly zazděny  a zřízeny na uskladňovací místnosti ( prádelna a koupelna,  v přízemí,  2 šatny v patře).  Tyto práce trvaly  až do konce října a způsobily  také v provozu školy velké potíže..

Škola  má opět šest postupných  tříd  jako loni.
Učili:	1.tř.		Hermina Petermannová
	2		Ludwig Bernt
     	3		Annemarie Helmová
	4		Marie Langová
	5		Elsa Preißlerová
	6.		Oswald Maschke
Dívčí ruční práce:	Grete Müller-Seibothová
vaření			Grete  Aurednik-Eldnerová
str. 27
Paní Müllerová tedy učila:
   	Rychnov	8 hodin 	3 oddělení
	Rádlo		8  „		2 oddělení
	Dalešice	2  „		1 odd. a 5 hod. cesty
	Pulečný	2  „		1 oddělení
	celkem	          25 hodin

Stav žáků k 6. září:1943: 240, z toho 127 chlapců a  113 děvčat.

Během prázdnin  se zúčastnili kursů
	O.Maschke		letecké modelářství  na Hohen Meißner – 3 týdny
	M.Langová		hedvábnictví   v Ervěnicích  -1 týden
	H.Petermsannová 	pěvecké setkání ve Vratislavi 

Paní Grete Auredniková  měla od 1.11.1943 mateřskou dovolenou

Dne 5.11  1943 zemřela žákyně  Marie Woldrichová  ze 3. třídy na  záškrt.

Pan školní rada  Alfons Urban  provedl dne 17.11 inspekci školy  a byl přítomen vyučování ve všech třídách  Na závěr   dal pan školní rada  učitelům různé pokyny

Dne 1.12. se v jAblonecké radnici  konala porada,  všech ředitelů škol a starostů ,svolaná panem landrátem o  opatřeních v protivzdušné obraně  ve školách.
Přes písemné upozornění  a opakovaně u starosty  projednávaná přání a požadavky – nedostalo se  řediteli  školy zamýšleného porozumění.

Žáci a učitelé  jsou opětovně pojištěni  u pojišťovací společnosti  „Donau-Concordia“-Liberec na povinné ručení.  236 žáků, 7 učitelů, 1 školník , prémie 82,28 RM.

	Organizace školy – personální stav 1.9.1943
Počet tříd:  6	Plánovaných míst: 7
Podle plánu jsou umístěn:
	rektor		Ludwig Bernt
	učitel		Oswald Maschke
	učitelka 	Marie Langová
	 „		Else Preißlerová
	  „		Hermina Petermannová
	  „		Rudolf Porsche , t.č. u  armády
	  „ruč,prací  	Grete  Aurednik-Elstnerová
             zařazena	učit. Auredniková na hlavní škole v Rychnově
K službě přikázáni:	pom.učitelka  Müller- Seibothová
				„	Liselotte Glaserová, ( na hlavní škole v Rychnově)	
Jako smluvní učitelka . učitelka v.v. Annemarie Helmová

Římsko-katol.náboženství vyučoval ve 3. odděleních  Hermann Rösler se 6 hod.týdně, evang. nábož. učil  v 1.odd. s 2 hod. měsíčně Fride Osborne-ová
str. 28	
Léčivých  bylin bylo k 14.10.1943 odevzdáno:
	13 ½ kg  	ostružin
8 kg 		malin
13 ½ kg	březového listí
1 kg 		jitrocele
1 ½ kg 	kontryhele

Dne 29.11 se v kinosále jablonecký spolek na ochranu zvířat uspořádal představení  „Zvíře v nebezpečí „

Sl.Petermannová  (1.tř.)  měla dne 8.11, velmi dobře navštívený večer pro rodiče . Téhož dne se v hlavní škole  porada  o propuštění ze školy a volbě povolání, kterou uspořádal pracovní úřad (Arbeitsamt) Liberec.

			Hračky pro lidové vánoce
Děti v 5. a 6. třídě  vyrobili v dílenských hodinách  a pak NSV(sociální péči) v Jablonci zaslali:  35 ks vyřezaných pestře pomalovaných hraček , které  den předtím  byly vystaveny ve Körberově výloze  .

Vánoční   prázdniny trvaly  tohoto roku od 20 prosince do 20. ledna.

V posledních vyučovacích hodinách  před vánocemi  uspořádali jsem pro žáky jednoduchou  společnou oslavu. Zúčastnili se žáci všech tříd. Sl. Petermannová  a sl.Preißlerová  se velice zasloužili o sestavení programu.

			Nové lavice
Koupili jsme od josefodolské školy  24 ještě zachovalých lavic (dvoumístných) , kreré o vánočních prázdninách  truhlář Dreßler ohobloval  a lakýrník Knobloch  nově nalakoval. Lavice  vypadaly jako nové.  Pro 2. třídy byly ještě takové lavice objednány.

Paní Greta Müller-Seibothová  nastoupila 1.1 1944 na mateřskou dovolenou , která bude ukončena 1.4. resp. 3.4.

Dnem 24.1. byla paní Gertruda  Wenzelová , roz.Brodsky jako pomocná síla  pro ruční práce  a domácí hospodářství ustanovena na naší škole.

			Lékařské prohlídky
Konaly se 24.1. 1944 v tělocvičně  naší školy. Kromě+ 6. a 14.letých se nechalo ještě větší množství očkovat proti záškrtu. Lékař: Dr. Fritéz Krčnici

Ředitel Rudolf  Peukert z hlavní školy obdržel místo rektora na hlavní škole v Janově (1..2.1944).
str. 29
Třídní učitelka 1. tř. sl.Petermannová  byla a přikázána na hlavní školu.  Dne 6.3. jsem od okresního školského úřadu obdrželi učitelku dom. prací  Annemarii Ulrichovou, roz.Pilzovou  jako náhradu.
Jmenovaná  se narodila 18.4.1922 v Jablonci, navštěvovala obecnou a měšťanskou školu v Jablonci (Prießnitzova) , 1936 odbornou školu  pro ženská povolání  v Liberci, pak ještě učitelský ústav  pro ženská povolání  v Liberci. Po zkoušce  složené v březnu 1941  nalezla první zaměstnání v Nové Vsi.

Žákům  5. a 6. třídy byl v březnu a dubnu podán v tabletách cebionový cukr.

V květnu 1944  vypěstovali jsme na  východní a severní  straně  školní zahrady 500 moruší a kromě toho 30 polokmenů.

Paní Gertruda Wenzelová nastoupila 3.4. opět do školské služby

Studijní rada  Josef Bräutigam z Jablonce  navštívil dne 14.4. naší školu jako okresní odborník  pro školskou protivzdušnou ochranu . poukázal na některé nedostatky , které  ředitel sdělil panu starostovi.

			Lanjahr
Oba žáci, Lothar Thiel a Edith Sprengerová (6.tř.) odešli na Landjahr.

Žáci ročníku 1932 byli dne 26.5. očkováni.

Absolvent učitelství Karl  Holan, rozený Rychnova  byl  ustanoven na naší škole jako  výpomocný učitel. Toho času je na vojenské službě.

			Školní venkovský domov
O návštěvě naší 6. třídy  ve školním domově v Pěnčíně  podal kamarád Maschke zprávu.

Školní rok byl ukončen 13. července  slavností, na níž hovořil kamarád Maschke. On a ředitel školy  se zvláště rozloučili s odcházejícími žáky.
			
			****************
str. 30
			Z p r á v a
o pobytu 6. třídy( ,7. a 8. post.ročník)  ve školním domově   obecné školy v Rychnově

Dne 14. července  jsem s 15 chlapci a 11 dívkami  přišel do školního domova . Bylo to po třetí , kdy jsem s třídou šel do Pěnčína.

Udělal jsem poprvé s třídou pokus  vytvořit pracovní společenství   abych děti povzbudil ještě více k samostatné tvůrčí  činnosti. Dalo se předpokládat,  že toto  podniknutí nebude  tak jednoduché.. Mohl jsem ale nakonec zjistit, že vytvořením pracovních společenství  	 požadované závodění  je rozdmýchána , přivedla k výsledkům . které podle mého soudu  je třeba vidět jako uspokojující. Témata zněla: Historické z domoviny /putování,/ barevný koberec luk /ohrožení Evropy z východu.
   
Mnoho času věnovaly jsem cvičení  a hrám. Děti  hrály také tentokrát  úspěšně proti  mladým  z okolí házenou.

Počasí bylo  většinou příznivé, putování nás vedlo k těmto cílům: zřícenina Navarov,  Kittelův dům,  Malá Skála,  Frýdštejn,  Muchov a Kozákov.

Večer  jsme byli ve vážné práci/ vyprávění k národnímu boji, třídní  čtení, slunovrat/ nebo jsme hráli veselé hry  . zpívali  a tančili pod širým nebem  nebo  v místnosti.

Jednoho odpoledne  nás  navštívil  také pan řídící Bernt , informoval se  především o  dobrém zdravotním stavu  dětí.

Výchovnou  cenu  školního  pobytu v domově  umím více ocenit  při  každém novém  pobytu. 

Vynikající bylo i tentokrát bohaté zaopatření , za což  patří dík matce domova.

Pěnčín, 24. června  1944 				Oswald Maschke, v.r.

str. 31
		  Školní rok   1944 – 1945
Začal  4. září 1944  oslavou v tělocvičně naší obecné školy. Ředitel měl  projev,k žákům, ti přednesli  výroky, básně,  a zpívali písně.

Učitel O.Maschke  dostal od vládního presidenta dovolenou až do konce jeho zvláštního nasazení v SA .

Za něj byla  okresním školským úřadem  na naší školu přeložena z východního Pruska se navrátivší  učitelka Helga  Kotschwarová  Na výzvu  jejího příslušného okresního školského rady  musela  se  15. září   vrátit do svého bývalého působiště.

Od 18.9. je nyní učitelkou v Berlíně., sl.Klementina  Zniniewiczová , narozená 23. listopadu 1878v Berlíně  byla přidělena do služby na naší škole.

Rozdělení tříd	1.tř.		Else Preißlerová
		2.tř. 		Annemarie Ulbrich-Pilzová
		3.tř.		Bernt, od 18.9. Kniniewiczová
		4.tř.		A.Helmová	od 18.9 Bernt
		5.tř.		Marie Langová
		6.tř.		Helga Kotschwarová, od 18.9. A.Helmová /Annemarie/
ruční práce.	Grete Müllerová. 

Počet žáků  4.9.1944: na začátku nového školního roku  jsme měli 242 žáků, ze staré  Říše 16 žáků.

Podle náboženského vyznání bylo  175 římských katolíků, 4 stsrokatolíci, 28 evangelíků, 2 ortodoxní, 24 věřících v boha, 8 bez vyznání

Učitelka Kotschwarová se musela opět  vrátit do služby ve východním Prusku.

Dne 27. října  jsme dostali úkol  vyklidit naší budovu  a zřídit z ní uprchlický tábor. 
K tomu účelu  byla uvolněny všechny učebny v 1. patře pak ještě 1.třída a školní kuchyně v přízemí  . Jenom byty  ředitele, školníka  kancelář a tělocvična  ( na uskladnění učebních pomůcek) a malé kabinety  jsme nemuseli vyklízet.

Už 31. října  jsme vyučovali  v hlavní škole.  Zde byly tři  třídy celodenně, některé jiné  dány k disposici odpoledne.

Učitel O.Maschke  . který 17.8. 1944 byl odvelen k zvláštnímu nasazení  k SA standartě, se opět vrátil 5.11. 1944 a ihned nastoupil do služby. Převzal 4. třídu.

str. 32
Referent pro  školní protileteckou ochranu  pan studijní rada  Josef Bräutigam  z Jablonce ,navštívil  2.10 naší školu   a vyslovil   také tentokrát  vše obecnou spokojenost .
Ochrana proti střepinám při vchodu do sklepa  byla připevněna,  druhá lampa  v krytu zavěšena.  Modré zabarvení  střešních oken  obstaral pan Emil Laser z Rychnova. 
Pan starosta  byl  požádán, aby  co nejdříve  opatřil  skládací, přenosné 25 m dlouhé lano, dále obvazový materiál, odpovídající  velkému počtu žáků  (vata,  trojúhelníkové šátky).

Naše škola byla také  tentokrát  určena k výběru do  landjahru. Dobrovolně se přihlásila žákyně  Erika Guttmannová, která byla oznámena jmenovitě okresnímu  školskému úřadu.

 				Sběr surovin
	Bylo odvedeno:	
		54 kg kostí		102 body
		17 kg hadrů		  85  „
	          673  kg papíru	          1340 „
	          222 kg železa		  22 bodů              946 kg  = 13 bodů
		dohromady                1555  „		

			Děti z oblastí ohrožených nálety
18.9.1944         z Berlína		13 dětí
		    Bochum		  4 „
		    Hamburg		  1  „
		    Düsseldorf                1  „
		    Neustadt-Oppeln      1  „
 	dohromady 			20 dětí 

			Seznam v Rychnově žijících dvojčat
Příjmení   		jména       		naroz		otec 	         povolání		čp
Broschek 		Franz-Walter		3. 10.36	Franz	      železničář		374
Hofrichter 		Helmut-Annelies	19.2. 36	Josef	      strážný		527
Habel			Eduard-Kurt		29.10.33	Franz	      hostinský,Pelíkovice   Fritsch			Walter-Anna		 8.10.29	Stephan      pomoc.dělník	381
Chalupa		Ingeborg-Gisela	 1. 6..23	Julius	       četník		487
Hofrichter 		Kurt – Alfred		17.1. 10	Hermann     pasíř		450
Schulze		Dora-Josefine		30.4.08	Josefine       hostinská		365

			Sklizňová brigáda – brambory
	13,10.		6. tř.	26 žáků	5 hod.		130 hod.
	16.10.		6 tř.	23  „		5  „		115  „
	  6.10.		5.tř.	19  „		3  „		  57  „
	12.10.		5. tř.	16  „		3  „		  48  „
      			celkem		          16		350  hod.

			Povinné ručení žáků
Všichni žáci  naší školy , také učitelé  a školník  jsou v tomto roce pojištěni  u „Concordie“ v Liberci ( úraz, povinné ručení, pojištění oblečení) Prémie za 240 žáků ,8 učitelů a školníka  byla dne 11.11.1944 zaslána na Agrippina“ Kolín. 
str. 33
Ve škole zřízený tábor byl obsazen  11.11. uprchlíky z Lotyšska.

Učitel  Kurt Schmidt nalezl dne 17.11 1944 v Hannoveru  smrt jako letec. Byl rozený v   Rychnově  a naposled ustanoven ve Žďáru

Vánoční prázdniny trvaly  tentokrát do 11.1.  V důsledku umístění naší škole v budově hlavní školy  bylo přirozeně o vánocích zapotřebí více uhlí  , takže zásoby, předpokládané do konce března  byly zcela spotřebovány. Zásoby v budově obecné školy  spotřeboval také úplně tábor.Z jeho dovozem se v nejbližší době nedá počítat. Podle došlých pokynů  bude školní vyučování provozováno  jen ve  velmi omezené míře .Žáci přicházejí denně  do školy, obdrží písemně úkoly , které jsou opraveny a nahrazeny jinými. 

Vedení obecné a hlavní školy  podaly žádost o  otop.  O správném  vyučování nemůže ostatně  být řeč., žáci a  učitelé během přítomnosti  pobývají v místnostech  ve svrchnících.

			 Konec pololetí
Vysvědčení  byla rozdána  teprve  15. února  ( s datem 31.1.).

				**************

Poznámka::
Opis byl   pořízen podle  kopií, které starosta Rychnova Chlouba   dal k disposici.

			V Z P O M Í N K Y 

			zaznamenané v roce 1968

			posledním  starostou 

			R y c h n o v a 

			kterým byl
			 
Karl  S e i b o t h

nar. 26.10. 1888 – zemřel 14.2. 1980

str. 2
			V z p o m í n k y
zaznamenané 1968 posledním německým starostou Rychnova  Karlem Seibothem , nar.26.10.1888, zemř. 14. 02 .1980

Dne 26.10.1888 jsem se narodil jako 5. dítě  sedláka Antona Seibotha  a jeho manželky Amalie, roz. Hillebrandové  v Rychnově., dolní vsi.
Měl jsem  13 sourozenců, z nichž  7 nedosáhlo 5.roku. Rád si vzpomínám na své dětství. Se svými 6. sourozenci  a několika dětmi ze sousedství , které rády k nám chodily,  strávili jsme volné hodiny hrami  v domě , na dvoře  a na poli. 
V zimě jsme stavěli  velké sněhové boudy,  a pochopitelně nemohl chybět  sněhulák.Když byl sníh zmrzlý, chodili jsme sáňkovat. Nejraději jsme jezdili z rádelského kopce. kde jsme začali u černého mostu  a jeli jsme s skopce až  k Zolkerovu mlýnu.. Dráha měla několik skoků a tam jsme dělali 2 – 3 m dlouhé skoky. to se nám nejvíc líbilo. Také jízda na lyžích  nepřišla zkrátka: Nádherná  cesta  „Za Porschem“   se projela, když  všechno šlo dobře, od „Švýcara „/Schweiz// až do vsi  v jednom tahu. Pokud byl sníh rozbředlý, začaly hry doma: Himmelhoppen, honičky, hra na prodavače, Griebeln. Když jsme byli větší,  měli jsme vedle stodoly  jámu na skákání  a pilně jsme cvičili skok do výšky a dálky.házení kamenem (15 kg )
 a koulí (10 kg) Na jednoduchá cvičení jsme měli  jsme měli  hrazdu  s dřevěným bidlem . Účastníci her byli rádi, že u nás mohli cvičit  a vyřádit  se.

Navštěvoval jsem 5. třídní  obecnou školu  v Rychnově . Ve 3. třídě+ jsem směl  často panu řídícímu Podlipnýmu, který byl varhaníkem,  při svatbě  v kostele šlapat měchy . Po 5. třídě byl jsem rok v Česku na handlu  a navštěvoval jsem 2. třídní školu  ve Vlastibořicích.Následně jsem byl 2 roky  v újezdní měšťanské škole v Rychnově, ze které jsem  r.1902 vystoupil.

Byl bych se rád stal strojním zámečníkem, ale nemohl jsem, protože učební doba trvala 3. roky. Měl jsem co nejdřív vydělávat peníze , protože poměry doma byly velice chudé.Náš soused Schäfer  Karl poradil mému otci: nech ho dělat kameníka, pak už v prvním roce učení  už bude  vydělávat. Tak jsem šel 18.5.1903 s mistrem kamenickým Josefem Hübnerem z Zolkerova mlýna na Černou Studnici , abych  tam vstoupil do učení. A protože toho dne hodně padal sníh, měl jsem  přijít příští den, pokud nebude ležet sníh.

Dosud jsem kamenickou práci neviděl, a měl jsem se učit,  jak opracovávat žulové kusy. Cesta z Rychnova k černostudničnímu lomu , který ležel na cestě do Beran,  trvala 1 ½ hodiny , tu jsme musel dvakrát denně ujít.  Práce byly těžká, celý den jsem musel stát  a pevně  bušit  kamenem do železa /Pracovní doba byla  od pondělí do  sobota,  54 hodin týdně a sice : denně od 7 do 12, a od 13 do 18 hod. , mezitím  dopoledne a odpoledne po ½ hod.  svačina.
V roce 1903 obnášela předepsaná hodinová mzda 63 hal.,ale v lomu se pracovalo jen v úkole, protože se tak vydělalo o něco více.
str. 3
K obědu a na svačinu jsme měl stále chleba s máslem , často jeden litr mléka. Do hostince jsme ne jídlo nemohli chodit, protože byl ½ hod.  daleko  a tak by nám nestačil čas. Ostatní dělníci  mívali buřt a sýr a chleba  a k tomu pili pivo.
o desetitýdenní učební době  jsem vydělal první peníze a na podzim jsem už týdně dostával 8 – 10 korun. My učni jsme museli  všechno připravit, aby s ti ostatní v práci nezdržovali. Nakládání bylo velice  náročné. Plata, schody,  obrubníky a různé jiné, to všechno jsme museli  přinést k vozíkům  hrbolatým terénem  a tam naložit Žádný zákon tehdy nechránil mládež před těžkou prací

V černostudničním lese  leželo na mnoha místech mnoho  velkých žulových  bloků vedle sebe. Tam byl les vykácen   a na ploše  80x100 m  byl založen lom. Když byly tyto kameny pracovány,  šlo se na jiné místo.  Tak byl les stále lépe průchodný. 
Život v lomu byl dobrý,  dělníci mezi sebou kamarádští a ochotní pomoci, Žádný kameník  nemohl sám  překlopit  kámen, který se měl opracovat.  Stále potřeboval pomoc kamarádů, aby překlopili kámen na bok.  Byly při tom zcela určité zvyky, které se musely přesně dodržet, Když člověk potřeboval pomoc, musel říci:“ Pánové se prosí“ Tu každý odložil své kladivo a pomáhal překlopit kámen.  Když byĺ kámen  správně položen, muselo se zase říci:“ Pánům se děkuje“  Když na to některý dělník zapomněl, musel zaplatit litr kořalky. Tenkrát ještě nebyly  jeřáby,  které by mohly zvládnout těžkou práci.¨
Někdy bylo i veselo. Když měl někdo jmeniny nebo narozeniny,  nebo slavil jiný svátek, musel vždy něco zaplatit.  Tehdy se na polední svačinu přivezl 50 l.sud piva,  a pak bylo opravdu veselo.  Pivo musel přinést učedník z Beran, vzdálených ½ hodiny. Sud byl  přivezen na káře  velice špatnou cestou  do lomu,  Dopravce piva mohl pít zadarmo. 
Protože jsem všichni museli pracovat  pod širým nebem,  potřebovali jsem pro případ deště nějakou ochranu.  Ze slabých kmínků jsme  si každý postavil   rám a  přehodil přes ně 4-6j rozpáraných   a dohromady  sešitých  pytlů. Ačkoli bylo povolání  těžké, dělali jsme ho rádi, , přece je jsme byli spojeni s  přírodou.  Kamenictví byla sezónní práce, protože většinou v listopadu  už byly kameny zmrzlé a nemohly se opracovávat.Většina kameníků m byla přes zimu zaměstnána v jabloneckém průmyslu , byli rádi, když na jaře mohli opět jít do lomu. 

Nejkrásnější doba mého  mládí byly taneční hodiny. Byl jsem v posledním kursu, který vedl učitel tance Preißler.. To co jame se tenkrát učili, se dnes tančí jen zřídka:polka  křížová polka, valčík, galop, washingtonpost, šotyš,  reinländer, menuet, čtverylka, francéz, čtverylka a la cour, siroger.   Vrcholem byl věneček. Každý pán  si zvolil jednu  tanečnici, která byla odpoledne přivezena landauerem na věneček. Ale také ostatní dámy , které nenašly tanečníka,  byly přivezeny landauerem, Všechno bylo velice příjemné. Pánové v černém fraku, dámy většinou 
str. 4
v bílém. . Po společném příchodu a korsu  se všechno dál odvíjelo podle tanečního pořádku. V dobré náladě  a veselí se vydrželo až do 5. hod. ráno.

V předjaří 1909 jsem byl odveden  a začátkem října jsem narukoval  k c.a k. praporu pionýrů č.6 do Klosterneuburgu u Vídně. Po  výcviku rekrutů, který trval 8 týdnů, následoval pionýrský a sapérský  výcvik , protože tehdy ještě nebyl žádný sapérský prapor.
Ve službě jsem se naučil  správně pracovat se skobou, a často bylo také cvičeno házení lopatou do výšky,, dálka  a na cíl. Na stavbu silnic, budování zákopů se musel člověk umět ohánět lopatou  také při stavbě kavern a tunelů  byly motyka a lopata  hlavními nástroji. Při obraně bylo důležité  že uměl člověk rychle postavit drátěné zátarasy ,  rozestavit v okamžiku španělské jezdce  nebo jinými překážkami  zajistit naše postavení.  Při eskalaci jsem se učili, jak  dobývat  pevnostní zákopy pomocí útočných žebříků a tyčí. Služba  u zeměbrany byly  stále proměnlivá. nadarmo  se neříkalo,  že jsme  opravdovým dělnickým spolkem, 
Hlavní  vzdělávání se konala na vodě.  V bočním rameni Dunaje , kde byla voda klidná,  učili jsem se nejdříve veslovat, jezdit říční lodicí sami a ve dvou,  jezdit na pontonu a kotvit.  Když jsem měli dost praxe, šlo se ven na Dunaj, který měl uprostřed dost velký proud.  V zimě jsem se učili  v služebním učivu, jak se staví nouzové  a pontonové mosty .Když už bylo z jara  slušnější počasí,  pak jsme si prakticky vyzkoušeli to, co jsme se naučili. Každá četa pracovala  samostatně a byla rozdělena na  nosiče trámů a fošen, vazače  a  kotviče . Po nějaké době  byl 20 – 40 m dlouhý most  přes Dunaj  postaven,  posouzena a zase zbourán, aby nebránil lodní dopravě. na Dunaji.  Jeden most přes Dunaj  byl  postaven jen  při manévrech , tu byly  většinou dva pionýrské prapory pohromadě. K stavbě nouzových mostů se musel materiál nejdříve nanosit , trámy a  fošny nařezat  kmeny do písku  pilotovat  a zvládnout mnoho přípravných prací, takže se pokračovalo jen velmi pomalu. Koncem září 1912 po 3  leté  službě,  jsem se mohl vrátit domů. Naučil jsem se mnohému, co jsem později v životě mohl upotřebit.

V lednu 1913 jsem se oženil s Emilií Preißlerovou , nejmladší dcerou   manželů Ignáce  a Karoliny Preißlerových (zv.Pauerschnaz) Bydlil jsem nejdříve v č. 3 u  rodičů manželky, Na jaře 1914 jsme přesídlili do dolní vsi . do domu čp. 109.

První světovou válku jsem prožil od začátku  Dne 4.8. 1914   šla moje jednotka do Bosny, kde jsme stavěli most  přes Drinu  u Zvorniku. Nejprve byly dvě roty  pěchoty  přeplaveny , aby jistily druhý břeh.My jsem stavěli ještě druhý most proti proudu. , přes který přešlo mnoho pěchoty ,která obsadila  hory. Koncem listopadu  naši vojáci nemohli udržet svá postavení .a ustupovalo se.. Mosty jsem zbourali a jeli jsme do Slavonska, kde jsem u Sávy čekali na další rozkazy. Začátkem května 1915 začala válka s Itálií Dostali jsme rozkaz přesunout se na Mrzli Vrh (Studený Vrch) v Přímoří), kde jsme budovali postavení s překážkami a cesty. Když bylo nahoře  většina práce hotová, přešli jsem do údolí 
str. 5
Soči (Isonzo) u Tolmeinu. Tady bylo často úplné peklo. Bubnová palba  těžkého dělostřelectva a miny,  útoky , rozbitá postavení. Téměř denně jsme museli  mnohá postavení   znovu budovat . Ta jsem měli podstatné  ztráty , ale přece byl tento důležitý opěrný bod udržen.. NA podzim 1917 jsme Italy zatlačili zpět  a my jsme vyrazili. U Sv.Marie jsme  postavili most přes Piavu . který později italské dělostřelectvo částečně zničilo  a my jsem ho museli postavit ještě jednou, protože byl velice důležitý pro ´zásobování našich jednotek.
V lednu 1918  jsem onemocněl na žaludeční a střevní katar  a dostal jsem se do polního špitálu.  Protože jsem měl 42 měsíců  služby na frontě, mohl  jsem být přeložen do zázemí , do rezervního špitálu ve Vídni V květnu 1918  jsem rukoval opět k bojové jednotce  do Klosterneuburgu  Odtud jsem dostal 8. týdenní dovolenou  a mohl jsem pomoci  rodičům s prací na poli.  Moje žena pracovala po dobu války v hospodářství u mých rodičů ,  protože všech 6 synů narukovalo. Dne 2. listopadu  byla armáda rozpuštěna  a já jsem se vrátil zpět domů.

NA jaře  1919 jsem šel zase dělat jako kameník.  Na podzim  jsem převzal dům č.6 (dům Scheffeltounla) za 13 000 Kč. Byt sestával z kuchyně a pokoje, jakož i jedné menší místnosti , do které se  moji rodiče  v r. 1920  nastěhovali , když bratr Willy převzal rodný dům. Na začátku 20. roku  začala konjunktura ve sklářství  a my jsme byli zavaleni prací. Často jsem spali sotva 3-4 hodiny,  když musela být práce hotova. ,tj  „kameny musely být dodány v určitém termínu.

Měli jsme 4 děti Karla, nar. 1914. , stal se učitelem  a padl ve 2. svět.válce. Oženil se r. 1941  s Ilsou Pelzelovou  která teď žije se synem v Kremsmünsteru. Brünhilda , nar. 1918  se 1940 vdala   za uměleckého malíře  a dnešního restaurátora  Waltera Maschke,. Z rodiny ., která nyní žije v Falsu, pocházejí dvě děti . Elsa, nar. 1921 si vzala v r. 1948 Heinze Heineho  a žije nyní se třemi dětmi  v Sakramentuj v /Kalifornii. Helmut, nar. 1924  je ženatý od r. 1953 s Fredou Posseltovou , má tři děti a je ředitelem školy v Tomerdingen u Ulmu..

V roce 1929  jsem se svými  bratry Ernstem a Oskarem postavil dům  u rychnovského hřiště  (č. 549), do něj jsem se ještě téhož roku přestěhovali . Byt sestával  z velké obývací místnosti , ložnice a d+takého pokoje..
Začátkem 30.let přestala bižuterní konjunktura a panovala nezaměstnanost.  Protože moji oba bratři Ernst a Oskar nemohli platit úroky,  převzal náš bratr Willy polovinu  domu a já druhou půlku.   Ernst a Oskar bydleli  se svými rodinami  dále v domě, a tak jsme byli všichni 4 bratři  s rodinami pod jednou střechou. Protože počátkem r. 1939 / sic!/ nebyla u nás práce k sehnání,  šel jsem v březnu pracovat do Jesefinnenhütte u Schreiberhau(Slezsko) jako kameník  Hraniční kontrola v Kořenově ., kterou prováděli Češi /???/byla velmi přísná  a byli jsme vždycky rádi,  když jsme prošli.

V červnu 1938 byly v Rychnově obecní volby  a sudetoněmecká strana , jejíž jsem byl místním vedoucím,  získala 86% hlasů . Na prvním zasedání městského zastupitelstva jsem byl zvolen starostou.
str. 6
nemohl jsem ale pro svou stranickou funkci do úřadu nastoupit,  neboť české okresní hejtmanství  mě v úřadě hned  nepotvrdilo . Teprve 12. srpna jsem dostal povolení  nastoupit do úřadu jako starosta. Nebyla to lehká služba. Obec měla v tu dobu na 542 000 Kč dluhů a příjmy z daní byly nepatrné. Byl jsem nezkušený  v e správě , ale přece mě náš městský úředník Karl Bosch  dobře uvedl do mé pracovní náplně.  Pilnou spoluprací několika radních  jsme mohli  naše daňové příjmy spravedlivěji rozdělovat a tím i zvýšit.

Po Mnichovské dohodě  8.10.1938 byl  Rychnov obsazen německým vojskem , což znamenalo pro město velký rozmach. Snažili jsme se, Abychom bývalou Haasisovu továrnu, využitou jako skladiště, opět uvedli  do provozu, v čemž nás velice podporoval župní vedoucí Konrád Henlein.
Ve správě města  v důsledku  přizpůsobení říšským  poměrům  nastalo mnoho práce. Nově byl zaveden matriční úřad /Standesamt/ , ostatní úřady musely být reorganizovány . Po vypuknutí války  nastalo více práce  s potravinovými lístky, a lístky na  ošacení. Museli jsme dělat mnoho přesčasů., abychom zvládli mnoho práce, Měli jsem zákaz staveb,  a měli  jsme proto úspory ze  stavby  silnic, hřbitova, školy a  vodovodu  a d.,  nemohli jsme ale  úplně  stáhnout  všechny dluhy.

Nyní  chci  ještě podat zprávu o předání úřadu  starosty Čechům.
Dne 8.5.1945 ve 20 hod.  mě povolali ještě  jednou na starostenský úřad. V kanceláři starosty seděl  můj nástupce, Čech Chvalina , u mého psacího stolu. Za ním u dveří stál  Čech Teplý  z Frýdštejna  s pistolí, připravenou ke střelbě , ve dveřích byl jeden partyzán  se samopalem  kolem seděli komunisté  a místní Češi. Já jsem stál vedle pana Chvaliny  a předával jsem mu písemnosti. Když jsem se musel sehnout, , abych něco vyjmul ze zásuvky,  vykřikl pan Teplý: „Stůj“(Steh!) Musel jsem se pořád ptát,  nežli jsem se pohnul.  Také když jsem musel jít k pokladně,  dovolil se pan Chvalina nejdříve pana Teplého  o dovolení. Ve 22 hod. zazvonil telefon  a  Rudi  Müller, syn  hostinského z  „Švýcar“(Schweiz)  ho zvedl. Pan Teplý zakřičel: „nech to ležet!“. Protože Rudi sluchátko hned nepoložil,  letěla mi kulka kolem hlavy  a trefila Rudiho do ucha.Velké pozdvižení. Rána byla zavázána a  předávalo se dál. Ve 24 hod. bylo všechno předáno a já jsem směl jít domů. Na  cestě domů  přišel ke mně komunista (Ernst Müller)  a řekl mi:  Tak jsme to nechtěli. Ale tobě se od nás nic nestalo. 
Pan Teplý  vzal pokladní knihy, které vykazovaly obnos asi 80 000 RM, sebou na Frýdštejn, odkud je můj nástupce druhý den zase přinesl. Já jsem pak musel každý den chodit na městský úřad, abych nového starostu zapracoval.
Dne 29.6.1945 jsem byl jedním partyzánem zatčen  a prohledán.Následně se konala přísná domovní prohlídka,kdy se hledaly zbraně, ale bez úspěchu.  Já jsem byl předán sovětské  posádce v Jablonci přičemž   mi byly odebrány hodinky  a náprsní taška , ve které 
str. 7
jsem měl peníze a  průkaz. Odpoledne  jsem byl  předán do tělocvičny ve Smržovce, kde už bylo zavřeno na 120 místních vedoucích , starostů, průmyslníků atd.  Nedostali jsme ani deku , museli jsme spát na podlaze a přes den tam sedět. Jídla bylo  málo. Po 4. dnech  šel transport do Löwenbergu(Slezsko), kde jsme přišli do jedné cely, určené pro 4 vězně, ale Rusové nás do ní obsadili 12. také jednu ženu.  Nemohli jsme všichni spát zároveň, neboť pryčny měly nejvýše 5 míst nahoře a 5 dole, zbylí dva museli stát
Po 10 dnech jsem byl v noci  předveden k výslechu k jednomu  ruskému nadporučíkovi..Měl  před sebou položen můj průkaz  a tlumočník  překládal:“   Vy jste byl  místním policejním úřadem a zatýkal jste lidi a špatně s nimi nakládal.“ Já jsem prohlásil:“Místní policie byla zodpovědná za to, aby nehořel otevřený oheň nikde v lese a na nebezpečných místech aby nikde neležely mršiny apod. Zatýkat a zavírat  lidi příslušelo četnictvu.“ Nadporučík odpověděl:“To není žádný místní policejní úřad“ Dále se mě ptal:“ Vy jste byl v čele strany, jaké jste ta,m měl úkoly?“ Odpověď:“ Já jsme  měl na starosti sběrné suroviny a musel jsem  starý papír, hadry , železo  a jiné  spravovat  a odvádět. „On opět řekl:“ To není žádná stranická práce“ Ráno jsem byl propuštěn  a bez jakéhokoli průkazu jsem  se zástupcem starosty z Frýdštejna  se vydal na  cestu domů. Zastavilo nás mnoho hlídek , ale vždycky nás nechaly jít, protože jsme nic neměli.  V Hejnicích  nás za vedli na polskou stráž a měli jsme být znovu zatčeni.  Přišel k tomu jeden poručík. Když viděl jak  jsme  ubozí, nechal nás jít.  Poprosil jsem o jízdenku do Rychnova , také jsem jí dostal , ačkoli železnice byla pro Němce  . uzavřená.  Ve 21 hod jsem přijel do Liberce  a měl jsem na nádraží až do rána čekat na další  vlak.  V čekárně byly pořád samé kontroly. Rozhodl jsem se zbývajících 17 km domů dojít pěšky. Tehdy bylo zakázáno  Němcům být  venku po 21 hodině Postranními cestami jsem došel do Dlouhých Mostů, Jeřmanic  přes Čihadla  do Svatého Kříže a skrze Plánský les  ve 3 hod. ráno jsem byl doma.
Příštího dne  jsem šel  na stavbu  cest  silnic do Voděrad  a Malé Skály. Dne 12.7.1945  přinesl jeden Čech vyhošťovací  rozkaz. Po 2 hodinách jsme se  museli  moje žena a já  s nanejvýš 30 kg zavazadel   hlásit na četnické stanici.  Partyzán zůstal v našem bytě a  pozoroval, co všechno  si balíme.  S ruksakem,  2. kufry ., bečkou a nějakými drobnými zavazadly  jsme se po 2. hodinách ohlásili na četnické stanici. Tam bylo všechno  znovu kontrolováno.,  několika jiným vyhoštěným odebrali některé hlavně  nové věci.. Odpoledne  jsem jeli tramvají do Jablonce  a zavedli nás do školy v Sokolí ulici, . Také zde  jsme museli opět všechno vybalit. Co se Čechům líbilo,  to vyhoštěným vzali.. 
Ráno ve 4 hodiny  šel transport z jabloneckého  nádraží  do Solandu v Sasku. odkud vlak dál nemohl jet,  neboť koleje byly zničeny. Každý dostal bochník chleba.
Češi, kteří náš transport doprovázeli, řekli,:“Tak  a teď jste doma v Říši“.
str. 8
Asi 2000 lidí ležely na ulici, ponecháni svému osudu  a stále přicházely nové transporty.  Mnozí z těch,  kteří byli vysídleni už dříve, žebrali o kousek chleba . Žádný z vyhnanců  nedostal potravinové lístky  nebo byt  a lidé se nesměli v jednom místě zdržovat déle než 24 hodin. Tam jsme skutečně viděli hodně nouze a bídy , zvláště ženy s malými dětmi  to měly těžké.6 týdnů jsme  se pohybovali sem a tam  se svými zavazadly po silnicích  protože jsem věřili, že půjdeme brzy  zpátky  domů. Tohle m potloukání se nás činilo odolnými  a my jsem se rozhodli, odejet do americké okupační zóny.Tam, říkalo se, dostanete práci i potravinové lístky. Došli jame ale jen ke Cvikovu (Zwickau), protože vlak dále nejel.Tady jsem dostali čaj  a doporučili nám, abychom šli do tábora. což jsem také udělali.  Tato doba nám navždy zůstane v paměti. V táboře Cvikov jsme  opět měli příležitost se vyspat  a něco pojíst, Po 14 dnech  jsme byli posláni do Durynska  a rozděleni do vsí. .Přišli jsem do Klein –Urleben  v okrese Langensalza.Tato malá selská obec  musela přijmout dalších 20 lidí. Sedláci stáli  na nádraží  a vybírali  si  lidi, které chtěli mít.Moje žena a já jsme zbyli,protože  jsem vypadali příliš staří a slabí. Starosta nás poslal  ke svému strýci  Oskaru Laurhausovi. Sedláci neměli velkou radost, protože už tam byly 4 cizí osoby , ale nakonec jsme mohli zůstat  Večer jsme směli  s nimi si sednout ke stolu  a vzít si tolik brambor, kolik jsme chtěli. Po měsících jsem se konečně mohli najíst dosyta..  Sedlák pokýval hlavou  nad množstvím, které jsme snědli.
V příštích dnech  jsme měli pomáhat při mlácení , pak jsem šli  na pole , kde jsme sekli jetel na semeno. Protože jsme byli zvyklí na všechny práce, a rádi jsem pomáhali, pomalu si nás začal hospodář cenit  Po roce , když jsem dostali spojení s našimi  dcerami, chtěli jsem se přestěhovat do jejich blízkosti. Selka naše rozhodnutí odejít neviděl a ráda. , byli jsme tam jako doma. 

Stavitel Artur Holman v Ulmu  si mě vyžádal jako pomocného dělníka  a my jsme mohli legálně odjet do zápasní zóny.  V Ulmu jsme bydleli v jednom baráku, já jsem měl práci  a malou zahrádku. Největší nouze byla za námi. Čtyři roky jsem byl zaměstnán jako pomocný stavební dělník částečně u fy Hollmann  částečně u fy Raizner  a pak jsme měl možnost  vedle baráků  najít zaměstnání ve štěrkovně. Práce nebyla lehká, celý den jsme musel házet lopatou  ale díky Bohu  naučil jsem se jako pionýr u vojska lopatou házet.  V barácích jsme našli nějaké sudetoněmecké  krajany a  docela se nám tam líbilo.

Naše dcera Hilda  přesídlila 1952 do Calwu, kde rychnovští umělečtí malíři našli  nové působiště.  Náš zeť Walter  1954  chtěl stavět dům  a já mu měl trochu pomáhat.  Na podzim 1953 jsem dosáhl důchodového věku  a v lednu 1954 jsme se přestěhovali do Calwu-Alzenbergu.  1954 vystavěl Walter dům  a před vánocemi jsme se  do novostavby mohli nastěhovat.. V krásné poloze, na jižním svahu  jsem nyní mohli strávit svůj podzim života.  Až dosud jsme  neměli dlouhou chvíli,  protože založení zahrady vyžadovalo určité množství kamenické  a zahradnické práce.
str.9

			R o d i č o v s k ý    d ů m
Moji rodiče měli  malé hospodářství v dolní vsi  v Rychnově .dům č.154. Ve stáji bylo 6-7 krav . Pole a louky ležely v nejbližším okolí  domu. Hospodářství bylo silně zadlužené., proto museli moji rodiče velice bojovat  navíc jsme byli  velká rodina  a příjmy byly velice malé.1 litr mléka stál 8 krejcarů  Obilí jsem dodávali do  Pietrova  mlýna  a po celý rok jsem odtud brali chleba. Většinou obilí nestačilo,  a rodiče museli ještě zaplatit peníze.  Bylo nás 14 dětí , z nich 7 zemřelo v prvních letech života. 6 chlapců a 1 děvče dospěli. Všichni jsme bydleli v jedné místnosti, ve které se muselo dělat všechno, co hospodářství potřebovalo. :vařit, prát,  žehlit, koupat se,   a polírovat.  Když my děti jsme byly větší., chodili jsme spát  na plošinu(Bühne) , vždy 2 v jedné posteli.. v zim otec i matka polírovali  skleněné zboží , aby mohli zaplatit dluhy. Větší děti musely  se také naučit polírovat. V místnosti stály  4 polírovací  zařízení V domě byla ještě jedna místnost,  kterou jsem pronajímali chudým lidem.

Protože v hospodářství se všechno muselo dělat ručně,  měli moji rodiče velice mnoho práce. Starší děti musely  pořádně pomáhat,   práce byla rozdělena pro každého.  Moje sestra , o rok starší bratr Alfréd  a já jsme museli včas  umývat nádobí,  zametat místnost a předsíň,  a vykonávat jiné domácí práce.Když jsem dosáhli 8 let věku,  musel Alfréd a já  denně desetkrát  jít s dvěma konvemi do mlýnského náhonu , který šel pod naším domem, abychom přinesli vodu pro krávy.. Také jsme  řezat slámu., krájet řepu a brambory(scharben), jakož i vykydat (a hnůj  odstranit dírou ve zdi)  byly na denním pořádku.

Jakmile začalo jaro, šlo se ven na pole  sbírat kamení na jetelišti  a pohrabat louky. to byla první práce . Když pole vyschla  a poněkud se prohřála,  seli jsme  oves a jařiny  a sázeli brambory. To všechno jen  s kravským potahem , práce šla jen pomalu . Uprostřed června  začala senoseč , pak byl náš život přeplněn prací. Ráno ve 4 nebo  v 5 hod. sesekala tráva, aby zároveň seno mohla schnout,  Když vyšlo slunce.  Pak se rozházelo a během dne dvakrát n obráceno..Večer  jsem museli seno kopit (schöbern) Vedle toho šla dál domácí práce  a práce ve stáji. Protože jsme neměli louky daleko od domu,  a částečně byly na kraji kopce, museli jsem všechno seno  donést domů na zádech. Pitom tekl pot proudem.

Koncem července  uzrálo obilí  a práce šla nanovo . To všechno beze strojů , měli jsme plné ruce práce. Otec a matka  žali obilí, a my dva starší  jsem ho museli odebírat a pokládat na provaz. Nakonec bylo svázáno a postaveni do panáků. Když bylo obilí suché,  sváželo se.  To byl zase kus perné práce.Mnohý den šlo3 až 4fůry do stodoly- Když hrozilo  špatné počasí, 
str. 10
přinášeli jsem obilí celou noc  domů z pole. Špatné počasí připravovalo hospodářům skutečně mnoho starostí.ale když svítilo slunce, dělalo vše množné, aby  se udělalo co nejvíc.

Ještě si dobře vzpomínám na jednu neděli, tehdy jsem pokosili velké pole žita , svázali a  postavili panáky . A protože jsem já můj bratr pilně pomáhali, dosti jsme večer na svačinu půl litru piva dohromady  a  uzený vuřt. Jak jsme byli šťastni. že jsme sami dostali  každý vuřt a pivo!

Po žních , často už i při nich  se sklízely otavy . Ačkoli se ráno nemohlo začít pařili brzy, byl člověk večer rovněž unaven. Začátkem září  se orala strniště,  vozil se na pole hnůj  a rozhazoval se,. Hnůj se nakládal a rozhazoval  vidlemi , což nebyla žádná lehlá práce..Když se zasela ozimé obilí,  byly polní práce u konce.

Po rychnovské pouti  začala sklizeň brambor.  Brambory se vyoraly, sebrány a vloženy do  koše. často nás bolela záda od  stálého ohýbání.   Večer se pytle naložily na vůz  a odneseny doma do sklepa , samá těžká práce.  Pro nás mladé to byla krásný čas.“ Mohli jsme Jamborovou nať nanosit na hromady a udělat si oheň. Kolem něj jsem radostí skákali  a upekli v něm pár brambor , které báječně chutnaly. K tomu přišly i děti sousedů, řádily s námi  a vychutnávaly opečené brambory. Po bramborách byla už jen řepa  a sklizeň zelí  a polní práce pro tento rok   skončily.

Už byl také nejvyšší čas, protože začátkem listopadu přicházel první sníh. , Když zima začala, . začala práce ve stodole: mlácení – Můj otec a jeho bratr Karel  si společně koupili ruční mlátičku  a pomáhali si při mlácení s , protože přitom bylo třeba více práce. Když dva až tři lidé celý den točili  strojem,  byli večer unavení. . Ti, kdo vymlácenou slámu  odebírali  a vázali,  se  rovněž  dost  namáhali . Večer  se musela sláma uklidit  a  naskládat na horní humno,  aby dole zůstalo volné místo.  Trvalo dlouho,  než u nás a strýce Karla bylo všechno vymláceno. Když bylo všechno hotovo,  byla  v kůlně svačina. chléb  s máslem  se sýrem a pivem.  Teď byli všichni rádi,  žes je práce hotová  a nějakou dobu byl klid.
str. 11
			J a k  s e     d ř í v e    u   n á s  ž i l o.
Rychnov byl na přelomu století malý, chudým městem protože umělečtí malíři, brusiči skla a políři a ostatní lidé  ,kteří pracovali v jabloneckém průmyslu, si vydělávali jen málo.  Tak žily  mnohé  rodiny v chudobných poměrech 

Ke  snídani bylo kyselo .(Kyselsuppe)  Ve velké míse  stála polévka  s nadrobeným chlebem  na stole  a všichni seděli kolem stolu  a nabírali si lžící polévku z mísy.  Na závěr byla káva  z praženého zrní  a suchý chléb.
K obědu byly téměř každý den brambory  se cibulovou , česnekovou  , koprovou  nebo jinou omáčkou. Pro změnu se příležitostně jedly vařené  brambory ve slupce( Huzlarepl) s máslem a tvarohem, tyto přílohy ale byly dávány velice spoře, , aby se moc nesnědlo.
Vyprávělo se o jedné selce,  která při obědě – byly brambory s máslem a tvarohem- chtěla ušetřit máslo. Pobízela stolovníky:“ Jezde tvaroh,  tvaroh  chladí.“ Nato jeden dělník  měl odpovědět:“ Já budu jíst máslo, i  kdybych měl uhořet“
Halušky (Haluschkn)  byly pečeny na plotně , k tomu se pilo podmáslí.. Hrách a  knedlíky (Knetl) byly také často na jídelním lístku. Rýžová kaše (Milchreis) bylo nedělní jídlo a přišla na stůl jen zřídka, stejně tak i polévka z masa.děti nedostávaly od masa nic, to stačilo jen pro otce.
K večeři  byla každý den zrnková káva   se suchým chlebem , který byl často nadroben.Když měl někdo mezitím hlad, :  na kamnech stál vždy hrnec s kávou   a suchý chleba ležel  ve skříni, každý se mohl najíst dosyta.  Přesto  trpěly mnohé rodiny  nouzi a se vším se muselo šetřit.

Pravidelná pracovní doba  při domácí práci neexistovala. Brusiči a políři/leštiči/ pracovali v úkole: měli t.zv. cíle  tj. určitý druh kamenů  musel být hotov do určité doby  , většinou do středy v odpoledne  nebo v pátek brzy ráno  dodán. Tu se mohlo spát jen 2-3 hodiny , aby se cíl včas  udělal a  odvedl.  Vzpomínám si  ještě na jeden případ : Koschelová měla přivést na svět dítě, ale ona leštila  ještě dvě hodiny po  porodu,  než si šla do postele lehnout. Potřebovala totiž nutně krejcary aby mohla nakoupit.

Když  sníh roztál a země se ohřála, šly děti bosy, také  do školy , až zase do podzimu ,  kdy zase byla zima. . Také dospělí šetřili obuv  a běhali bosi. Znal jsme lidi, kteří chodili do Jablonce pěšky  a teprve na hranicích  města  u chorobince   se obouvali . V rodinách s více dětmi  museli ti mladší  nosit oděv a boty po starších sourozencích, kterým už byly malé.  Oblečení žen  bylo jednoduché: 2-3 spodničky,  žádné kalhoty, dlouhý svrchní oblek, který dosahoval  až  na zem a také mnohdy byl  vláčen po zemi.  vlečku si ženy přidržovaly pravou rukou  a zvedali jí  aby se o zem nezamazala. Oděvy byly většinou  uzavřené až ke krku. 
str. 12
O nedělích  nosily ženy   příležitostně šněrovačku , která byla velice nezdravá , protožes musela pevně utahovat. Všechny ženy  měly dlouhé vlasy , nenosily se ještě ofiny.(Bubikopf)

Svatba se dělala vždy velkopansky.  Starosvat (Huxtbitter) obešel všechny příbuzné, kteří měli přijít na svatbu, pozval je a vedl slavnostní  průběh. V předvečer se konal večírek,přicházeli přátelé a  sousedi k domu nevěsty  a rozbíjeli sklenice  a láhve, neboť střepy znamenaly již tehdy  štěstí. . Když ženich přivedl nevěstu do kostela, bYly domovní dveře zavřeny a každý svatební host  se ptal  vcházejícího ženicha,  zda bude s nevěstou dobře zacházet.Teprve když přitakal, mu byly dveře otevřeny.Ženich měl vždy frak a cylindr,  nevěsta dlouhé  bílé šaty s dlouhou vlečkou  Družičky nesly  nevěstinu vlečku  ke kočáru a v kostele.Ke svatbě jeli snoubenci a  svatebčané  kočárem,. Chudší lidé šli pěšky.  Při cestě do kostela byl svatební průvod často zastaven dětmi i dospělými . kteří drželi přes cestu šňůru. A svatební průvod nechali jít teprve tehdy,  poté co dostali malý dárek (Vorspannen).Po svatební hostině  byla nevěsta často  unesena . ženich  jí musel uhledat  a nebo zaplatit výkupné, pokud jí nenašel.  Starosvat  přinášel nevěstě dary,  šel pak k dárcům zpět  a říkal:“ Panna nevěsta    dává  pěkně děkovat.“

Bydlení bylo u nemajetných rodin velice chudobné. Měli většinou jen obytnou místnost , která sloužila zároveň jako kuchyně  prádelna a ložnice. V malém domě č.7 („Parník“) bydlily dvě rodiny  se čtyřmi dětmi  v jedné místnosti.  Při povodni museli se lidé  brodit vodou, aby se dostali na chodník.  V Hofrichterově domě  na Nádražní ulici  bydlelo 8 rodin . Téměř všechny měly jen jednu místnost  a v domě bylo přibližně 20 dětí.  Rodiny byly bohaté na děti, , měly 10 -20 osob,  kteří všichni bydlili v jedné místnosti. Také životní poměry nebyly příznivé. V zimě byla dvojitá okna, která se většinou nedala otevřít. Místnosti byly petrolejovými lampami jen spoře osvíceny. Malá kamna  a kuchyňská kamna  spotřebovala téměř všechen kyslík  v nevětrané místnosti..Nebylo ještě vodovod,  lidé museli  nosit vodu ze vzdálenosti  i 200 m.
Rychnov měl  několik dobrých pramenů , které ani při velkých suchách nevyschly:Molkeborn, /Molkův pramen/„Ruml“ ,Kotzeborn,/Kotzův pramen/ Schäferborn /Schäferův pramen/.Někteří majitelé domů si stavěli vlastní studně, které byly často až 10 m hluboké.
Praní prádla bylo také docela jiné než dnes. Prádlo se namáčelo,  pralo se na valše.2 dny  se bílilo na louce , přičemž nemuselo stále kropit, pak se vyvařilo  , přepíralo , vymáchalo  a pověsilo.
str. 13 		
			M o o r b a a d   /Koupaliště/

Naše krásné ,oblíbené   a známé koupaliště  (Moorbad)  ve vlasti, bylo vybudováno v roce 1898. Spolek přírodního léčení Kneipp  postavil sprchu  s kabinou. Přicházelo stále více návštěvníků, kteří dali podnět  k vybudování  slunečních lázní a koupaliště o rozměrech 14x24 m Majitel  Johann Michel vybudoval s podporou spolku  přírodního léčení zařízení,které se stalo oblíbeným místem zotavení. 

Z Rychnova cedil lesní cesty  ke koupališti daleko asi 20 minut.. To leželo na kraji lesa , otevřené k jihozápadu  slunečné a bezprašné. Prameny, spojené na louce v potůček,  přiváděly čistou  průzračnou vodu  do rybníka, kde se těšili  mladí i staří za slunných dnů.V prvních letech bylo všechno přísně odděleno. Hodiny pro pány a dámy, Ženy nosily  i při koupání  blůzu a  kalhoty. 

V roce 1924 koupil  za asi 4 – 5000 Korun koupaliště rychnovský „Spolek pro  lidové zdraví“Návštěvnost koupaliště rychle stoupala. Spolek pořádal téměř každoročně  slavnost na koupališti ,  jíž se účastnili návštěvníci z Rychnova i okolí  Dechovky z Rychnova hrály přitom k zábavě a přispívali tak k slavnostní  podobě. byly to opravdové lidové svátky.Při pěkném počasí dosahoval  čistý výnos 8 -10000 Kč

V roce 1928  způsobil velký vítr značné škody na koupališti. Při obnově bylo zároveň koupaliště zvětšeno na 40x40 m, postaveny nové kabiny  a okolí zkrášleno. Příjezdové cesty  ke koupališti byly rozšířeny, aby mohla tam jezdit i auta. Mnoho prací samozřejmě provedli sami členové spolku.  Na přestavbu byla přijata půjčka 120 000 Kč  Počet návštěvníků po přestavbě ještě vzrůstal.  Zatím co dříve o horkých dnech  se počítalo na 9800 koupajících se,  přicházelo nyní až 1500 a rybník byl často přeplněn. O horkých nedělích byl příjem až 1000 Kč.
Lázeňský mistr  Johann Michel  ve 30 letech odešel,  na jeho místo  nastoupil Emil Semik.  Ten se snažil  vybudovat  volné plavání. Heslo tehdy znělo:“Jde se na koupaliště, tam je pořád něco.“

Ke koupališti patřila velká louka  na níž lehávali koupající se a hosté.  Byla také rašelinná lázeň, ve které host=é  užívali rašelinu na léčení Mladí rychtované hrávali venku divadlo, aby se úroky a dluh dříve splatily  Uváděn byl „Katzensteg" „Der Wilderer“,  a mnoho jiných.
Kuželkářský klub  postavil také kuželkovou dráhu, která dobře prosperovala.  K zábavě byl na koupališti postaven  gramofon. V zimě, když koupaliště zamrzlo,  přišly ke slovu brusle.

Kromě koupaliště  byl tu i malý hostinec  kde mohl člověk dostal dobrý chleba s máslem a sýr  a vypít sklenici piva. Okolo domu stály kaštany,  pod nimi byly lavice 
str. 14
a stoly, takže se v horkých dnech mohlo sedět ve stínu. Hospodský Josef  Hofrichter  byl originál, vždy v selském kroji  a holinkách obsluhoval hosty  a  každou korunu  chodil rozměnit  do domu.

Když se den chýlil ke konce s slunce  zašlo za Bienertovu horu,  rozloučili se koupající se a hosté s žalostí v srdci s tímto idylickým místem.

str.15
			R y c h n o v s k á   m ě s t s k á   o b e c

Poměry  v obci byly ještě na začátku století velice chudobné. , žádný vodovod, nebylo elektrické světlo,  cesty byly  špatné , a existovala jen obecná škola.

K 50 letému císařskému jubileu v r. 1898 byla v Rychnově postavena  obvodní měšťanská škola pro  obce Rychnov, Rádlo ,Pulečný a Dalešice  V této škole byly 3 třídy chlapecké a 3 dívčí., kreslírna, tělocvična, l kabinet , kancelář a byty pro  ředitele a školníka. Škola měla parní topení,  aby školník nemusel tahat tolik uhlí. 

Obecní kancelář byla   v podkrovní místnosti obecního domu . Úřední záležitosti vyřizoval jeden  tajemník . Po stavbě spořitelny  přesídlil obecní úřad do novostavby.. Protože mezitím přibylo práce, bylo zapotřebí 2-3 zaměstnanců.

Vodovod  byl vybudován na přelomu století. Stavba trvala poměrně dlouho , protože zemní práce se musely dělat  krumpáčem a lopatou.

Po  první světové válce , když jablonecký průmysl měl vysokou konjunkturu  se i v Rychnově hodně stavělo.  Obec musela stavět ulice Pro upevnění zdraví byl vybudováno  velké hřiště na  louce proti Zálesí (Hinterbusch)  Na začátku 30. let  byl hřbitov u  kostela už příliš malý  a tak byl na selské straně založen nový,  velký hřbitov. Všechna tato opatření (vodovod,  měšťanská škola,  stavba hřbitova a ulic)stálo hodně peněz. Město muselo přijmout půjčky  a bylo velice zadlužené. V letech 1935/36  se tehdejšímu Starostovi Seidlovi a městskému úředníkovi Karlu Broschovi    podařilo  přijmout komunální zápůjčku 520 000 Kč,  aby se pokryly dluhy u Spořitelního s záložního spolku a  u Raiffeisenky.

V červnu 1938 se konaly obecní volby. Sudetoněmecká strana  získala 86% hlasů  a měla 20 obecních zastupitelů , komunisté a Češi po dvou.  V prvním zasedání  nového městského zastupitelstva  jsem byl zvolen starostou. České okresní hejtmanství v Jablonci  nechtělo mojí volbu potvrdit , protože jsem byl místním vedoucím SdP. Svolení k nástupu dalo teprve 12.8.1938. 

Nebylo lehké  nastoupit do úřadu při takovém  velkém břemeni dluhů , když daňové příjmy byly malé.  Při  jednom přezkoušení  nalezli radní, že někteří majetnější občané jsou  zařazeni do velice nízkého stupně.. Po kontrole finančním úřadem  v Jablonci  změnilo se  zdanění  mnoha  živnostníků  a daně  plynuly bohatěji.

Až do připojení k Německé říši ´dne 6.10.1938  museli jsem prodělat ještě těžké hodiny  ,neboť nám Češi ztěžovali život , jak jen mohli. Poté co jsme  patřili 
str. 16
k Německé říši, opustila většina Čechů město , protože úřady byly namísto Čechů obsazeny Němci Velké změny nastaly na poště,  železnici  a policii. Ale  také ve správě města bylo mnoho nového. Nově byly zavedeny  Matriční úřad(Standesamt),  ohlašovací a finanční úřad , k tomu po začátku války přišly ještě potravinové lístky a lístky na textil, jakož i odběrní poukázky na obuv.

Prostory ve Spořitelně  byly příliš malé  a po delším vyjednávání  v Liberci  jsme mohli v r. 1940  se přestěhovat do bývalé budovy konsumu  a zde umístit některé úřady, Měli jsem 6místností  k disposici a museli jsme zvýšit počet úředníků pod  správním inspektorem Bronchem zvýšit na 5 zaměstnanců  Starosta měl  samostatnou místnost . aby  s návštěvníky mohl jednat  sám.
Ačkoli trvala stavební uzávěra,  museli jsme často  pracovat přes čas, abychom zvládli své  prostředky a úřední úkoly.  Příjmy  z daní a poplatků  jsem dávali převážně jako  vyrovnávací, provozní a vodovodní  úspory. 
Při převzetí úřadu Čechy  v r.1945  mohli jsme už pokrýt všechny dluhy ,pokus by komunální zápůjčka nebyla  vázána lhůtou.

Dne 6.5. 1945  převzal Čech Chvalina  jako můj nástupcem  úřad starosty. .  Při předávání došlo k turbulencím, bylo dokonce stříleno.  O tom podávám zprávu   na jiné m místě.Finanční   a správní agendu  obce v r.1945 přezkoumali tři úředníci zemského úřadu    a byla označena jako velice dobrá.bez výhrad.
str. 17 

P o l i t i c k é    s t r a n y
	
N přelomu století byly v Rychnově  Německá národní strana, Živnostenská strana, Sociálně demokratická strana, Komunistická strana  a Spolek zemědělců(Bund der Landwirte). 1923 byla založena Německá  národně socialistická dělnická strana (DNSAP), která byla r.1933 rozpuštěna.. 		
 
V roce 1934 vyzval náčelník turnerů  Konrád Henlein  k založení sudetoněmecké  domovské fronty (Sudetendeutsche Heimatfront-SHF)  Všude vznikaly místní skupiny  a velký příliv upozornil Čechy . Zakázali v r. 1935 jméno SHF, strana pak nesla jméno Sudetoněmecká strana (Sudetendeutsche Partei-SdP) Češi  dělali těžkosti kde jen mohli. 

Na veřejných shromážděních  byl vždy přítomen Čech z jabloneckého okresního hejtmanství , který  pozoroval průběh shromáždění Měl právo, shromáždění rozpustit , pokud se mluvilo něco proti státu. Aby se zabránilo přítomnosti Čecha  byl použit § 2  pro shromáždění který na svolavatele kladl velké nároky.  Každý návštěvník musel  ukázat písemné pozvání , jinak nesměl vstoupit do sálu.  Předsedající musel znát každého účastníka  jménem , což při 200 a více účastnících nebylo jednoduché.  Bylo ale protiopatření: Pokud přišel četník na kontrolu a ukázal na nějakého Němce, ten vyskočil a řekl své jméno, takže předsedajícímu stačilo jen jméno zopakovat-.  Četník musel zase shromáždění opustit , účastníci byli mezi sebou a mohli volně mluvit. Šikanou Čechů se Němci stále více dávali dohromady: Živnostenská a Německá národní strana  jakož i Svaz zemědělců  se rozpustili  a stali se přívrženci SdP, takže v obecních volbách hlasovalo pro SdP 86% voličů.  Tak velký pocit sounáležitosti  dříve  člověk nezažil.

Koncem září 1938 byla SdP rozpuštěna . V předvečer  jsme slyšeli z radia,  že strana má být rozpuštěna.  Ráno v 5 hod. jsme já s bratrem Ernstem vytrhali podlahu  v truhlářské dílně , ukryli jsme tam prapor  a důležité dokumenty ,pod  fošny , zakryli  to hoblovačkami  a upevnili  zase podlahová prkna . takže  nic nebylo  možno vidět.

V 7,30 přjelo auto  s několika českými úředníky  od  rybníka (Kettelteich) a zastavilo. Ptali se mě, zda jsem místním vedoucím.  Musel jsem nastoupit do auta  a jeli jsme ke mně domů.  Byt byl důkladně prohledán, , ale nic podezřelého se nenašlo. Nyní chtěli úředníci mít bezpodmínečně prapor.  Řekl jsem, že nevím, kde je. Protože naléhali stále silněji, řekla moje žena:“Snad jí má vlajkonoš“. Jeli jsme ještě  k pokladníkovi, kde bylo zabaveno 8 Kč, , pak k jednateli, ale tam nebylo nic důležitého nalezeno.  Cestou do Vogtlandu k praporečníkovi Georgu Müllerovi řekl vedoucí vyšetřovací komise , že se mám ukázat až na náměstí, aby si lidé  nemysleli že jsem zatčen. Georg seděl na stoličce  v místnosti.
str.16
 Myl si nohy  a stříhal si nehty, příchozí nepozoroval. Na otázku, kde je prapor  Georg neuměl odpovědět. Češi  stále víc naléhali,  naléhali na jeho paní,  ale vše  bylo marné. Teď řekl Georg:“ Vy jste byl voják, já  jsem byl voják. A voják svůj prapor nevydává.“ Nato komise odjela  Předtím nám ale pohrozili:“ Za dvě hodiny vás oba odvezeme, pokus se prapor nenajde.“ Nestalo se ale  nic  a prapor byl zachráněn.

*****************.